КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 лютого 2025 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 484/1402/20
номер провадження 22-ц/824/1233/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду 
цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	                                  Єфіменко І.О.,	
учасники справи: представник позивача Тандир Д.В.,
представник відповідача Ткаченко О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року /суддя Шум Л.М./
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2020 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами про  визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю  ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до  ОСОБА_2  про визначення місця проживання дитини разом з ним, за місцем його проживання.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року первісний позов задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю  ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . У зустрічному позові відмовлено. / т. 2 а.с. 112-118/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, задовольнивши вимоги зустрічного позову.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Ні відповідач, ні його представник про дату та час судового засідання належним чином не повідомлені, доступ до електронної справи адвокату не відкрито, питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не вирішено. Судом не враховано, що призначена судом експертиза, не була проведена з вини позивача, яка неодноразово не з`являлася для проведення експертизи, та у порушення вимог ст. 109 ЦПК України взагалі не надано оцінки факту ухилення позивача від участі в призначенні експертизи. Судом першої інстанції також не встановлено фактичне місце проживання дитини, незважаючи на те, що з літа 2021 року позивач з дитиною не проживає в м. Первомайськ. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Тандир Д.В. просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити. Зазначав, що аргументи, наведені в скарзі, є виключно формальними, оскільки суд в даній конкретній справі не міг прийняти іншого рішення з урахуванням інтересів дитини.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 11 лютого 2022 року.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року у справі № 759/19510/17 позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первомайська міська рада, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, задоволено частково. Зобов`язано  ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дочкою ОСОБА_3 ; визначено такий спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дочки, особисте спілкування: побачення першої та третьої суботи та неділі з 12 год до 18 год за місцем проживання чи перебування дитини; під час побачень дозволити ОСОБА_1 гуляти з дочкою в присутності матері  ОСОБА_2 з 14 год до 16 год; зобов`язано ОСОБА_2 за два дні до дня зустрічі ОСОБА_1 з дочкою надавати йому точну інформацію про навчання, проживання та перебування дитини, а у разі настання змін повідомити про зміни його особисто на наступний день після настання таких обставин чи змін. У задоволенні такого способу участі ОСОБА_1 у вихованні його дочки ОСОБА_3 як гуляти під час побачень з дитиною в період часу з 14 год до 16 год надворі за відсутності матері відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 759/19510/17 рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року залишено без змін.
За висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який було надано у справі № 759/19510/17, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, встановити порядок побачення та вчинити дії для усунення перешкод для вільного спілкування ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_6 , кожної суботи та неділі з 12 год до 18 год, але за попереднім узгодженням часу зустрічі з матір`ю дитини, за місцем проживання чи перебування дитини, в присутності обох батьків, без сторонніх осіб.
Відповідно до цього висновку  ОСОБА_2 разом з малолітньою дочкою проживають з бабусею та дідусем у приватній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні для проживання, виховання та розвитку дитини умови.
Згідно з психологічними висновками практичного психолога ОСОБА_6 переживає психологічний тиск з боку батька ОСОБА_1 , не сприймає його як батька та потребує психологічної допомоги з боку фахівців-психологів та психотерапевтів. Після зустрічей з батьком спостерігаються неспокійний сон, плаксивість, роздратованість.
Відповідно до довідки від 21 січня 2021 року № 05/21-03  ОСОБА_2 працює у Київському коледжі зв`язку з 09 червня 2008 року на посаді завідувача лабораторії аналізу та обробки інформації з 01 липня 2013 року. З 01 лютого 2021 року запроваджено дистанційну (надомну) роботу згідно з трудовим договором від 20 січня 2021 року № 01, наказом від 20 січня 2021 року № 02-к (т. 1, а. с. 206).
Згідно з довідкою від 18 січня 2021 року № 18/01 Житлово-будівельного кооперативу «Фрегат»  ОСОБА_2 станом на 18 січня 2021 року проживала разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 191).
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 08 грудня 2020 року, складеного комісією управління у справах дітей Первомайської міської ради,  ОСОБА_2 разом із дочкою проживають у трьохкімнатній квартирі, одна з кімнат якої повністю обладнана під кімнату дочки згідно з її віковими потребами (т. 1, а. с. 194).
Комісія у складі начальника управління у справах дітей Первомайської міської ради, завідувача сектору захисту прав, свобод і інтересів дітей управління у справах дітей міської ради та головного спеціаліста-юрисконсульта управління у справах дітей міської ради, 27 січня 2021 року обстежили матеріально-побутові умови проживання малолітньої ОСОБА_6 , за місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що склала акт. Відповідно до змісту акта під час перевірки з`ясовано, що сім`я проживає в трьохкімнатній квартирі, в який зроблений сучасний ремонт, підключені всі зручності, індивідуальне опалення; квартира мебльована сучасними меблями, є необхідні електричні побутові пристрої; для дитини обладнана окрема кімната, де є сучасні іграшки, розвиваючі ігри, піаніно; в кімнаті окремо дитяче ліжко з чистою білизною; в окремій шафі складено дитячий одяг; дитина забезпечена засобами для гігієни, всіма побутовими речами; санітарний стан приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Комісія з`ясувала, що умови проживання малолітньої дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам для проживання, розвитку та відпочинку ОСОБА_6 , створені належні умови (т. 1, а. с. 224).
Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Первомайської міської ради від 04 лютого 2021 року про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 Виконавчий комітет Первомайської міської ради як Орган опіки та піклування вважав доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом із матір`ю  ОСОБА_2 за місцем її реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 221-223).
Також встановлено, що рішення суду вже було предметом перегляду.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року скасовано, ухвалено нове рішення. Первісний позов задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 .
У зустрічному позові відмовлено.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний виходив з того, що про судове засідання, призначене на  07 липня 2022 року,  ОСОБА_1  та його представник належним чином не повідомлені. Докази направлення їм судової повістки-повідомлення про призначення розгляду справи на 07 липня 2022 року та її отримання у матеріалах справи відсутні. Відповідно до клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченка О. В. станом на 05 липня 2022 року вони не були повідомлені про наступне судове засідання.  Отже, сторона відповідача за первісним позовом не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, тому суд першої інстанції не дотримався вимог частини п`ятої статті 128 ЦПК України, що відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Задовольняючи частково первісний позов та відмовляючи у зустрічному позові, суд апеляційної інстанції з урахуванням першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, взяв до уваги те, що з народження малолітня ОСОБА_6 проживає з матір`ю, особисту прихильність малолітньої дитини до матері, вік дитини, відсутність будь-яких обставин, які виключали можливість проживання дитини з матір`ю, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який є обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, та виходив із того, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Частково задовольняючи первісний позов, апеляційний суд також вказав, що зазначення у резолютивній частині рішення суду першої інстанції адреси, за якою має проживати дитина, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , є зайвим, оскільки місце проживання малолітньої дитини визначається за місцем проживання матері або батька, або за конкретною адресою. Оскільки наявні підстави для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 з матір`ю, то підстави для зазначення конкретної адреси відсутні, тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.  
Факт створення належних умов для проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька з урахуванням дійсного психоемоційного стану дитини не забезпечить розвиток малолітньої дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Отже, правові підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1  відсутні.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2024 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
У вказаному рішенні викладені висновки про те, що вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема: обстеження умов проживання; характеристики психоемоційного стану дитини; поведінки батьків стосовно дитини; висновку органу опіки та піклування (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17, провадження № 61-9074св20).
ОСОБА_1 , заперечуючи проти вимог позивачки за первісним позовом, зокрема вказував про те, що суди помилково вважали встановленим факт проживання дитини з матір`ю, оскільки в судових засіданнях з`ясовано та підтверджено представником позивачки за первісним позовом, що  ОСОБА_2 та дочка з червня 2021 року не проживають у м. Первомайську. Факт непроживання ОСОБА_2 та дитини за адресою, за якою вона просить визначити місце проживання дитини, підтверджено й актом обстеження, складеним Органом опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області.
Суд апеляційної інстанції, будучи повідомленим про те, що дитина змінила місце постійного проживання та виїхала в невідомому напрямі, не встановив нове місце проживання дитини та той факт, де і з ким фактично проживає дитина, взявши до уваги лише докази та усні пояснення представника  ОСОБА_2 .
Отже, визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, апеляційний суд не з`ясував, де і з ким фактично перебуває та проживає дитина, не встановив умов такого проживання.
Безпідставним є і врахування апеляційним судом психологічного висновку спеціаліста-психолога від 25 листопада 2020 року № 25-11, оскільки на момент ухвалення постанови суду апеляційної інстанції від 07 грудня 2022 року дитині виповнилося майже 6 років.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року призначено судово-психологічну експертизу, однак суди послалися на неможливість її проведення. Суд апеляційної інстанції не врахував, що така експертиза не була проведена з вини  ОСОБА_2 , оскільки вона неодноразово ухилялася від участі у її проведенні та не забезпечувала присутність дитини, а також з вини  ОСОБА_1 , який не з`явився для проведення експертизи.
Вказану судово-психологічну експертизу доручено провести експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
З матеріалів справи вбачається, що директор та судовий експерт неодноразово просили забезпечити прибуття ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_6 для здійснення психологічного обстеження.
Із повідомлення про неможливість проведення судової експетизи також убачається, що 17 лютого 2022 року на виклик експерта прибув лише ОСОБА_1 , а 28 лютого 2022 року на виклик експерта сторони не з`явилися.
Згідно з матеріалами справи суд першої інстанції встановив, що відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який було надано у справі № 759/19510/17 за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа - Первомайська міська рада Миколаївської області, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, встановити порядок побачення та вчинити дії для усунення перешкод для вільного спілкування ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_6 , кожної суботи та неділі з 12 год до 18 год, але за попереднім узгодженням часу зустрічі з матір`ю дитини, за місцемпроживання чи перебування дитини, в присутності обох батьків, без сторонніх осіб.
Відповідно до цього висновку позивачка разом із малолітньою донькою проживають з бабусею та дідусем у приватній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, де створені належні для проживання, виховання та розвитку дитини умови.
Суди встановили, що з 09 червня 2008 року  ОСОБА_2 працює у Київському коледжі зв`язку. З 01 лютого 2021 року їй запроваджено дистанційну (надомну) роботу, згідно укладеного трудового договору № 01 від 20 січня 2021 року, наказ № 02-к від 20 січня 2021 року.
За довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Фрегат» від 18 січня 2021 року №18/01  ОСОБА_2 станом на 18 січня 2021 року проживала разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
З актів обстеження матеріально побутових умов проживання дитини від 08 грудня 2020 року, складеного комісією Управління у справах дітей Первомайської міської ради, та від 27 січня 2021 року, складеного комісією за участю начальника управління у справах дітей Первомайської міської ради, завідувача сектору захисту прав, свобод і інтересів дітей управління у справах дітей міської ради та головного спеціаліста-юрисконсульта управління у справах дітей міської ради, вбачаєтсья, що позивачка разом із дочкою проживають у трьохкімнатній квартирі, одна з кімнат якої повністю обладнана під кімнату доньки, згідно з її віковими потребами. Умови проживання малолітньої дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам, для проживання, розвитку та відпочинку ОСОБА_6 , створені належні умови.
Згідно з висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Виконавчий комітет Первомайської міської ради як Орган опіки та піклування вважав доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю  ОСОБА_2 за місцем її реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 04 лютого 2021 року № 953/03.01-26 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що він складений лише на підставі пояснень ОСОБА_2 та поданих нею документів. Водночас цей висновок не містить відомостей про те, чи викликався батько дитини ОСОБА_1 для надання пояснень. Крім того, з тексту вказаного висновку також убачається, що він складений за відсутності  ОСОБА_1 та Кримської ( ОСОБА_2 ) виключно на піставі письмових доказів.
Разом із тим зазначений висновок не містить інформації щодо намагання Органу опіки та піклування заслухати малолітню ОСОБА_3 , а також у ньому не наведено чіткі підстави та аргументи, які саме інтереси малолітньої дитини враховано під час визначення місця проживання дитини саме з матір`ю, що викликає обґрунтовані сумніви у повноті та об`єктивності цього висновку.
Також колегія суддів зауважує, що з актів обстеження матеріально побутових умов проживання дитини від 08 грудня 2020 року та від 27 січня 2021 року неможливо встановити, що малолітня ОСОБА_3 дійсно проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Інших належних, допустимих та достовірних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема щодо проживання позивачки за первісним позовом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.
Суд апеляційної інстанції, взявши до уваги лише висновки Органу опіки та піклування та частково задовольнивши первісний позов матері, дійшов таких висновків без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, без з`ясування інтересів дитини.
Крім того, без належного з`ясування залишилися обставини невиконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, якою призначено судово-психологічну експертизу стосовно малолітньої ОСОБА_3 .
Отже, апеляційний суд під час перегляду справи не з`ясував психоемоційний стан дитини, її прихильність до батьків тощо, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення фактично ґрунтується на письмових документах, наданих лише однією стороною у справі - ОСОБА_2 , а висновки суду містять загальні доводи про зв`язок матері з дитиною відповідного віку.
Не з`ясував суд і умови проживання відповідача ОСОБА_1 , який, як слідує з довідки про склад сім`ї, проживає разом із батьком та двоюрідним братом, які можуть заперечувати проти проживання разом із ними малолітньої дитини.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу та визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, достеменно не з`ясував, де фактично перебуває та проживає дитина на час розгляду справи, не встановив умови її проживання.
Крім того, апеляційний суд залишив поза увагою і те, що  ОСОБА_1 у цій справі звернувся із зустрічним позовом та також просив визначити місце проживання дитини з ним, однак суд не з`ясував умови проживання за адресою місця проживання батька та не вирішив питання щодо можливості отримання висновку від  Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо розв`язання спору за результатами обстеження умов проживання дитини.
Переглядаючи справу, на виконання вимог касаційного суду, апеляційним судом було прийнято акт обстеження умов проживання від 06.05.2024 р., довідку про навчання дитини у м. Дрезден, висновки психологічних досліджень станом на 13.09.2023 р. та 22.05.2024 р. та довідки щодо виїзду за кордон України. /т. 3 а.с. 177-204/
16.09.2024 р. судове засідання в суді апеляційної інстанції було відкладено і зобов`язано, у зв`язку з вимогою касаційного суду, ОСОБА_1 надати докази умов проживання, обидва представники сторін попереджені апеляційним судом про зловживання та затягування розгляду справи, водночас їхні дії свідчать про те, що затягуючи розгляд справи, вони діють не на користь сторін. ОСОБА_1 , та його представник адвокат Ткаченко О.В. вимог зазначених у Постанові Верховного Суду від 10.04.2024 року, прийнятої за їх касаційною скаргою, не виконали Крім того, представник Ткаченко О.В. заперечувала і щодо приєднання доказів зі сторони позивача ОСОБА_2 , зібраних за вказівкою касаційної інстанції, вважаючи це новими доказами та прямим порушенням норм ЦПК України.
Переглядаючи справу вдруге, апеляційний суд доходить висновків про залишення рішення суду першої інстанції без змін та необґрунтованість і недоведеність доводів апеляційної скарги з таких підстав.
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який було надано у справі № 759/19510/17, ОСОБА_2 разом із малолітньою дочкою проживають з бабусею та дідусем у приватній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2  про визначення місця проживання дитини.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю у м. Первомайську, а сама постійно працює у м. Києві, відповідно і проживає у м. Києві, ОСОБА_1 вважав, що місце проживання дитини має бути визначено в м. Києві, у зв`язку з чим просив суд задовольнити зустрічну позовну заяву та визначити місце проживання дитини з ним.
Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що згідно з висновком органу опіки та піклування доцільним є проживання дитини з матір`ю, жодних доказів, які б підтвердили неналежне виховання дитини матір`ю (враховуючи, що дитина постійно проживала з нею) суду не надано.
Суд першої інстанції не встановив обставин, а ОСОБА_1 не надав належних доказів того, що поведінка чи дії ОСОБА_2 або наслідки її спілкування з дитиною, можуть суперечити інтересам дитини або впливати на неї негативно, перешкоджати її фізичному та духовному розвитку. Крім того, ОСОБА_1 не надав обґрунтованих та достатніх доказів про створення ОСОБА_2 стосовно дитини таких умов, за яких вона позбавлена можливості виконувати свої батьківські обов`язки.
Про розгляд справи ОСОБА_1 та його представник були обізнані, про що свідчать отримання судових повідомлень про відкриття провадження у справі /т. 1 а.с. 79/, наявність відзиву на позов /т. 1 а.с. 84/ як і подача зустрічного позову у справі /т. 1 а.с. 140/. Отже, ОСОБА_1 та його представник приймають активну участь у розгляді справи, заявляє відводи, звертається з клопотаннями у справі, представник є професійним адвокатом. Те, що на судове засідання, призначене на 07 липня 2022 року, ОСОБА_1 та його представник не отримували судову повістку, не можу слугувати безумовною підставою для скасування рішення суду, оскільки у заяві про відвід представник ОСОБА_1 - Ткаченко О.В. прямо вказує на те, що з офіційного веб-порталу «Судова влада» їй відомо про те, що судове засідання у справі призначено на 07.07.2022 р. на 14.00 /т. 2 а.с. 98 абз 2/
Отже, сторона відповідача за первісним позовом була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не підтверджені матеріалами справи. 
Щодо доводів апеляційної скарги по суті задоволених вимог щодо проживання дитини разом з матір`ю, апеляційний суд вказує таке.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 Сімейного кодексу України, далі - СК України).
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретно взятої справи, а вже тільки потім - права батьків.
Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Те, що судами справа розглядається з квітня 2020 року і на момент перегляду рішення кожною з інстанцій змінюються обставини справи, як і місце проживання дитини і її вік, не може бути підставою для прийняття нових доказів у справі та оцінки обставин, що не були предметом розгляду судом першої інстанції.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, якии? покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких и?ого просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту и? обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своі?х вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК Украі?ни).
Отже, апеляційним судом справа переглядається лише в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судом встановлено, що згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який було надано у справі № 759/19510/17, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, встановити порядок побачення та вчинити дії для усунення перешкод для вільного спілкування ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_6 , кожної суботи та неділі з 12 год 00 хв до 18 год 00 хв, але за попереднім узгодженням часу зустрічі з матір`ю дитини, за місцем проживання чи перебування дитини, в присутності обох батьків, без сторонніх осіб.
Відповідно до цього висновку ОСОБА_2 разом із малолітньою дочкою проживають з бабусею та дідусем у приватній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні для проживання, виховання та розвитку дитини умови.
Згідно з психологічними висновками практичного психолога дочка ОСОБА_6 переживає психологічний тиск з боку батька ОСОБА_1 , не сприймає його як батька та потребує психологічної допомоги з боку фахівців-психологів та психотерапевтів. Після зустрічей з батьком спостерігаються неспокійний сон, плаксивість, роздратованість.
Відповідно до довідки від 21 січня 2021 року № 05/21-03 ОСОБА_2 працює у Київському коледжі зв`язку з 09 червня 2008 року на посаді завідувача лабораторії аналізу та обробки інформації з 01 липня 2013 року. З 01 лютого 2021 року запроваджено дистанційну (надомну) роботу згідно з трудовим договором від 20 січня 2021 року № 01, наказом від 20 січня 2021 року № 02-к.
Згідно з довідкою від 18 січня 2021 року № 18/01 Житлово-будівельного кооперативу «Фрегат» ОСОБА_2 станом на 18 січня 2021 року проживала разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 08 грудня 2020 року, складеного комісією Управління у справах дітей Первомайської міської ради, ОСОБА_2 разом із дочкою проживають в трьохкімнатній квартирі, одна з кімнат якої повністю обладнана під кімнату дочки згідно з її віковими потребами (т. 1, а. с. 194).
У подальшому комісія у складі начальника управління у справах дітей Первомайської міської ради, завідувача сектору захисту прав, свобод і інтересів дітей управління у справах дітей міської ради та головного спеціаліста-юрисконсульта управління у справах дітей міської ради, 27 січня 2021 року обстежили матеріально-побутові умови проживання малолітньої ОСОБА_6 , за місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що склала акт. Відповідно до змісту акта під час перевірки з`ясовано, що сім`я проживає в трьохкімнатній квартирі, в який зроблений сучасний ремонт, підключені всі зручності, індивідуальне опалення; квартира мебльована сучасними меблями, є необхідні електричні побутові пристрої; для дитини обладнана окрема кімната, де є сучасні іграшки, розвиваючі ігри, піаніно; в кімнаті окремо дитяче ліжко з чистою білизною; в окремій шафі складено дитячий одяг; дитина забезпечена засобами для гігієни, всіма побутовими речами; санітарний стан приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Комісія з`ясувала, що умови проживання малолітньої дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам для проживання, розвитку та відпочинку ОСОБА_6 , створені належні умови
Згідно з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Первомайської міської ради від 04 лютого 2021 року про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 Виконавчий комітет Первомайської міської ради як орган опіки та піклування вважав доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом із матір`ю  ОСОБА_2 за місцем її реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, зокрема психологічний висновок спеціаліста-психолога від 25 листопада 2020 року № 25-11, висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 04 лютого 2021 року, довідки та акти огляду місця проживання дитини, у результаті чого встановив, що з народження дитина проживає з матір`ю, за місцем проживання матері для малолітньої ОСОБА_6 створені належні умов для проживання, дівчинка відчуває себе затишно і комфортно в сім`ї матері, яка має сформоване уявлення про її виховання, проявляє зацікавленість у справах дочки.
Такі обставини свідчать про належні умови та позитивне емоційне середовище для всебічного розвитку та проживання дитини. 
Водночас факт створення належних умов для проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька не забезпечить розвиток малолітньої дівчинки у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, враховуючи дійсний психоемоційний стан дитини в контексті відносин з батьком.
У справі не встановлено, а ОСОБА_1 не довів обставини, які виключають можливість проживання дитини з матір`ю.  ОСОБА_1 не надав достатніх, належних та допустимих доказів (висновок органу опіки та піклування) на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з ним як батьком з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків.
У свою чергу, доводи апелянта про безпідставність та необ`єктивність посилання суду апеляційної інстанції на висновок спеціаліста психолога від 25 листопада 2020 року № 25-11, оскільки на момент ухвалення оскарженого рішення 07.07.2022 року дитина подорослішала, на висновки суду апеляційної інстанції щодо вирішення спору по суті не впливають.
Зазначений доказ стосується дослідження психологом обставин за результатами обстеження та роботи з малолітньою ОСОБА_6 протягом жовтня-листопада 2020 року, актуальних на момент вирішення спору та отриманих після звернення  ОСОБА_2 у квітні 2020 року з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.
Наявність психологічного висновку спеціаліста-психолога від 25 листопада 2020 року № 25-11 та його зміст враховані у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 04 лютого 2021 року під час надання оцінки доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з матір`ю ОСОБА_2 .
У вказаному висновку виконавчий комітет Первомайської міської ради як орган опіки та піклування вважав доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 саме разом із матір`ю.
У письмових поясненнях від 02 серпня 2021 року, наданих після пред`явлення у січні 2021 року ОСОБА_1 зустрічного позову до ОСОБА_2  про визначення місця проживання дитини, виконавчий комітет Первомайської міської ради як орган опіки та піклування зазначив, що повідомив  ОСОБА_1 про розгляд органом опіки та піклування питання визначення місця проживання його дитини з матір`ю, роз`яснив йому необхідність звернутися до служби у справах дітей за місцем свого проживання з метою обстеження його умов проживання, отримання акта для підготовки відповідного висновку у межах його позову.
За результатами відвідування родини ОСОБА_2 та спілкування з малолітньою ОСОБА_6 представники виконавчого комітету Первомайської міської ради як органу опіки та піклування встановили, що ОСОБА_6 переживає психологічний тиск з боку батька, не сприймає його як батька, частіше називає його ОСОБА_1 , дуже лякається, коли він вчиняє сварки та викликає поліцію. Після зустрічей із батьком спостерігаються неспокійний сон, плаксивість, роздратованість. Дівчинка виявила бажання проживати з матір`ю.
Водночас ОСОБА_1 , незважаючи на викладене, під час розгляду справи не надав доказів зміни ставлення дитини до нього та покращення емоційного середовища у їхніх стосунках як батька та дочки.
У свою чергу, не проведення судово-психологічної експертизи, на що в апеляційній скарзі посилається ОСОБА_1 , не перешкодило суду вирішити указаний спір по суті з урахуванням найкращих інтересів дитини. Відсутні підстави і для проведення нових досліджень або допиту самої дитини станом на лютий 2025 рік, оскільки це не стосується обставин справи і рішення суду, що переглядається.
ОСОБА_1 не спростував надані  ОСОБА_2 докази щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої  ОСОБА_6 разом із матір`ю, зокрема, відповідний висновок органу опіки та піклування. Указаний висновок оцінений судом першої інстанції на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності, а також у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до вимог ЦПК України, що випливає з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду.
Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип диспозитивності закріплений в ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Повторно апеляційний суд наголошує на тому, що та обставина, що судами справа розглядається з квітня 2020 року і на момент перегляду рішення кожною з інстанцій змінюються обставини справи, як і місце проживання дитини і її вік, не може бути підставою для прийняття нових доказів у справі, допиту неповнолітньої дитини та оцінки обставин, що не були предметом розгляду судом першої інстанції.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду, не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року - залишити без задоволення.   
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року - залишити без змін.  
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
 
Головуючий:                                        Судді: