ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер справи: 766/10951/24        
Номер провадження: 22-ц/819/139/25
Головуючий у першій інстанції Скрипнік Л.А.
Доповідач Пузанова Л.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2025 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
           головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В., 
суддів Базіль Л.В.,
Бездрабко В.О., 
секретар Андреєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Матвієнко Наталія Анатоліївна, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу (Київського міського нотаріального округу) Шулік Альона Олексндрівна про визнання недійсним договору дарування,
встановив:
У липні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу (Київського міського нотаріального округу) Шулік А.О. про визнання недійсним договору дарування.
Позов мотивований тим, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.03.2013 року у справі №1522/24134/12 позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргової суми у розмірі 2 169 319,82 грн у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
19.08.2014 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» грошової суми у розмірі 2 169 319,82 грн. Виконавчий лист неодноразово перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби.
14.06.2023 року стягувачем пред`явлено виконавчий документ до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О., останнім в той же день було відкрито ВП №72032592 з виконання виконавчого листа №1522/24134/12 від 19.08.2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2 169 319,82 грн з боржника ОСОБА_1 .
Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що 02.04.2013 року ОСОБА_1 було безоплатно відчужено на підставі договору дарування на користь своєї доньки ОСОБА_2 належні їй на праві власності земельну ділянку, кадастровий номер 651013600:08:003:0045 та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що фактично боржником відчужено майно з метою уникнення накладення на нього арешту та можливої подальшої реалізації в рахунок погашення боргу за рішенням суду, просив суд: визнати недійсним договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером 651013600:08:003:0045 за адресою: АДРЕСА_1 , від 02.04.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. та зареєстрований за номером 358, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , договір дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 02.04.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. та зареєстрований за номером 356, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. про державну реєстрацію права власності на вказані земельну ділянку та житловий будинок.
В серпні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В. О. подав заяву про забезпечення позову у справі, в якій просив накласти арешт на майно, що є предметом позову, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером 651013600:08:003:0045 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27759965101) та житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27748765101), які розташовані в АДРЕСА_1 та які належать на праві власності ОСОБА_2 .
Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 може здійснити дії щодо відчуження майна на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову. Заявник вважає, що з поведінки відповідачів вбачається, що 02.04.2013 року договори дарування належного ОСОБА_1 нерухомого майна були укладені з метою ухилення від виконання нею боргових зобов`язань, недопущення арештів та в майбутньому - звернення стягнення на це майно. Зазначив, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, адже у разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі ОСОБА_2 здійснить відчуження спірного майна, то кредитор не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження (про визнання договорів дарування недійсними) без нових звернень до суду.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером 651013600:08:003:0045 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27759965101) за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ; житловий будинок, розташований за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27748765101), який належить ОСОБА_2 .
Суд зазначив, що стягувачем є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», а боржником - ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Матвієнко Н.А., посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить скасувати її.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували право приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. звертатися до суду із позовною заявою від імені заінтересованої особи, а саме Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», а також документи, які б підтверджували факт відкриття виконавчого провадження саме приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О.
Скаржник вважає, що підстави для відкриття провадження та розгляду справи в порядку загального провадження, так само як і підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, - відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» викладені в ній доводи не визнало, просить за результатом апеляційного розгляду справи постановити рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні поданої її представником адвокатом Матвієнко Н.А. апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд керувався статтями 150, 153 ЦПК України та виходив з того, що існує реальна загроза утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову та неможливості відновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому наявна необхідність застосування судом заходу забезпечення позову, а саме: накладення арешту на земельну ділянку та житловий будинок, право власності на які зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 .
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.
Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9  від 22 грудня 2006 року  роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
За своєю правовою природою інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог чи належності позивача, суд на даній стадії не вирішує.
Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від  21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18 та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17).
Із змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, а також із змісту поданої приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір про визнання недійсними договорів дарування від 02.04.2013 року, відповідно до яких земельна ділянка, кадастровий номер 651013600:08:003:0045 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 були безоплатно відчужені ОСОБА_1 , яка є боржиком у виконавчому провадженні, на користь своєї доньки ОСОБА_2 .
З огляду на викладені позивачем обставини, якими приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» обґрунтовує свої позовні вимоги, 02.04.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,0592 га, кадастровий номер 651013600:08:003:0045, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. та зареєстрований за номером 358, а також договір дарування житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. та зареєстрований за номером 356 (а.с.14-15).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі вказаних договорів дарування приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. були внесені відповідні відомості про речове право №525539, №524975 від 02.04.2013 року щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказані земельну ділянку та житловий будинок (а.с.12-13).
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.03.2013 року у справі №1522/24134/12, яке набрало законної сили 30.10.2013 року, позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргової суми у розмірі 2 169 319,82 грн у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі (а.с.36).
19.08.2014 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» грошової суми у розмірі 2 169 319,82 грн (а.с.11).
14.06.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. було відкрито виконавче провадження №72032592 з виконання виконавчого листа №1522/24134/12 від 19.08.2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2 169 319,82 грн з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» (а.с.27).
Із позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що підставою звернення до суду стало неправомірне, на думку позивача, відчуження ОСОБА_1 на користь своєї доньки ОСОБА_2 спірного нерухомого майна з метою уникнення звернення стягнення на майно в порядку виконання рішення суду та уникнення виконання своїх зобов`язань на користь кредитора.
Встановивши, що між сторонами у справі виник спір з приводу дійсності договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у обраний позивачем спосіб може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ЦинєваВ.О., поданого ним для забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні, яким є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України.
Таким чином, підставою для застосування заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах є встановлення об`єктивної можливості вчинення відповідачами дій, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист прав, які є предметом розгляду.
За таких умов, сама по собі наявність необмеженого права особи розпорядитися майном задля уникнення можливої відповідальності і є тими ризиками, які мають враховуватися при вирішенні даного роду питань.
Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для забезпечення позову, так само як і про відсутність в матеріалах справи документів, які б підтверджували факт відкриття виконавчого провадження саме приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вжиття заходу забезпечення позову, а саме: накладення арешту на земельну ділянку та житловий будинок, здійснюється у спірних правовідносинах з метою збереження прав та обов`язків учасників спору, які можуть вплинути на виконання судового рішення у разі задоволення заявлених позивачем вимог, в тому числі призвести до необхідності повторного звернення до суду за захистом прав.
Застосований судом спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке є предметом спору, що виник між сторонами, відповідає пред`явленим позовним вимогам.
Окрім того, зазначаючи про неспівмірність застосованого заходу забезпечення позову, скаржник таких своїх тверджень належним чином не обґрунтував, доказів на підтвердження такої позиції суду не надав.
Посилання скаржника на відсутність у приватного виконавця Цинєва В.О. права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсними укладених відповідачами правочинів, не має правового значення при вирішенні питання щодо законності судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову та не є предметом апеляційного розгляду, оскільки обставини щодо порушення прав позивача досліджуються судами при вирішенні позову по суті, а питання щодо належності позивача не підлягає вирішенню на стадії забезпечення позову.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, їх значення полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому колегія суддів враховує, що без вжиття судом заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, відповідачка ОСОБА_2 як власник не буде обмежена у реалізації всіх правомочностей власника, а позивач як приватний виконавець у виконавчому провадженні не наділений правом контролювати дії відповідачки щодо розпорядження предметом спору та реагувати на них.
Метою забезпечення позову є саме попередження недобросовісних дій відповідача.
При цьому, обраний вид забезпечення позову (арешт земельної ділянки та житлового будинку) не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки обмежується лише можливість розпоряджатися майном до виконання рішення суду в разі задоволення позову
Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Скаржником не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Матвієнко Наталія Анатоліївна, залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді Л.В.Базіль

В.О.Бездрабко

Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року
Суддя Л.В.Пузанова