ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2025 року
м. Харків
справа № 645/1592/24
провадження № 22-ц/818/822/25 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –                Пилипчук Н.П.,
суддів –                        Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря –        Львової С.А.,
учасники справи:
позивач – Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,
відповідачка – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 рокув складі судді Ульяніч І.В.
в с т а н о в и в:
У березні 2024 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 має малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Відомості про батька малолітньої ОСОБА_2 внесені у свідоцтво про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Зазначив, що малолітня ОСОБА_2 перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. 07 вересня 2023 року до Служби у справах дітей надійшло Повідомлення КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» ХМР про те, що до лікувального закладу на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, доставлено дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з адреси: АДРЕСА_1 . Також, на відповідачку ОСОБА_1 складено Протокол про адміністративне правопорушення за неналежне виконання батьківських обов`язків. В подальшому відповідачка звернулася до Служби у справах дітей по Немишлянському району, якій роз`яснені її права та обов`язки відносно дитини, надано перелік документів та направлення до диспансерів, якій необхідно зібрати для відвідування дитини та повернення її на виховання в сім`ю. 
Посилався на те, що зі свого боку відповідачка безвідповідально збирала документи, через деякий час взагалі забула про відповідні дії зі свого боку, але спеціаліст ССД по Немишлянському району постійно контролювала відповідачку задля скорішого збору повного пакету документів для повернення дитини в сім`ю. Зі свого боку спеціалістом ССД по Немишлянському району були зроблені відповідні запити до наступних установ. 
За інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківська міська рада від 22 вересня 2023 року вбачається, що під наглядом лікарів перебуває малолітня ОСОБА_2 .. Мати дитини, ОСОБА_1 не могла заключити декларацію, оскільки не має мобільного телефону. 10.08.2023 року ОСОБА_1 звернулась до лікарняного закладу зі скаргами на підвищення температури тіла до 38,5 градусів, нездужання дитини, дисфункція шлунково-кишкового тракту. Дівчинка була оглянута та каретою швидкої допомоги була доставлена до КНП ХОР «Обласна клінічна інфекційна лікарня». Подалі дитина перебувала під наглядом лікарів, були назначені аналізи та лікування. Скарги на матір не надходили. 
За інформацією Відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова від 22.09.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 була запрошена на особисту консультацію до відділу. Жінка поводила себе агресивно, застосовувала нецензурну лексику в розмові, відмовилась від спілкування, відвідування Відділу. При подальших спробах вийти з ОСОБА_1 на зав`язок, телефон знаходився поза зоною досяжності. При відвідуванні за місцем проживання вдома нікого не було. На запрошення не відреагувала. З початку грудня 2023 року спеціалістом ССД по Немишлянському району в телефонному режимі ОСОБА_1 нагадали про необхідність донести документи задля повернення дитини в сім`ю до нового року. Подалі, зібравши повний пакет документів матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітню ОСОБА_3 було передано матері на спільне проживання в сім`ю, згідно Акту про факт передачі дитини від 20.12.2023 року. З того часу, відповідач постійно зверталася в телефонному режимі до ССД по Немишлянському району та відділу соціальної роботи по Немишлянському району з приводу порад щодо приготування їжі дитині, годування, догляду та виховання дитини. Також паралельно до ССД по Немишлянському району періодично надходили телефонні дзвінки від сусідів відповідачки зі скаргами з приводу неналежного догляду за дитиною та нестабільним психоемоційним станом відповідача. 
В подальшому були зроблені відповідні запити, з яких вбачається наступне. Згідно Акту обстеження умов від 14.12.2023 року вбачається, що родина мешкає в гуртожитку: в кімнаті є холодильник, необхідні меблі, кухня, санвузол загального користування, у дитини є ліжечко, візочок, родині допомагають волонтери.
За інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківська міська рада від 15.01.2024 року вбачається, що декларацію про вибір лікаря укладено з матір`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_1 25.12.2023 року відповідачка звернулася за медичною допомогою з дитиною до лікаря. Діагноз: J 00-хвороба системи дихання. З 31.12.2023 по 01.01.2024 року знаходилась на стаціонарному обстеженні у КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» діагноз: Функціональний розлад травлення. Синдром прорізування зубів. Подалі на прийом до лікаря педіатра мати приводила дитину в охайному вигляді, але дівчинка була одягнута не по сезону. Під час спілкування з лікарем педіатром мати була у тверезому стані, але поводилась дивно: весь час метушилася, декілька разів ставила одне і теж питання, кожного разу задає питання: чи можна та як готувати їжу. Зі слів сусідів, дівчинку часто бачать в одному памперсі при відчиненому вікні. 
За Повідомленням Сектору ювенальної превенції ХРУП № 2 від 06.02.2024 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 неналежним чином виконує батьківські обов`язки відносно своєї дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: покидає домівку та залишає малолітню дитину ОСОБА_2 на виховання стороннім особам. Дитина не отримує збалансованого харчування, належного батьківського піклування та догляду. До дитини ставиться з байдужістю, внаслідок чого неодноразово викликалася швидка медична допомога з приводу поганого самопочуття дитини. Також в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу вживає алкогольні напої та виражається нецензурною лайкою. До повідомлення додано заяву з підписами мешканців гуртожитку. 
За інформацією Відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова від 20.02.2024 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 , у якої на вихованні малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати поводиться дивно, весь час метушиться, розмовляє сама з собою. До малолітньої ОСОБА_3 ставиться байдуже та з агресією, дитина постійно кричить та плаче, не отримує збалансованого харчування. Дівчинку постійно підгодовують сусіди, бо дитина завжди голодна. Мати, ОСОБА_1 не вміє готувати їжу, сусіди її навчають готувати. Зі слів сусідів, лікарів та матері дівчинки, дитина неодноразово перебувала у лікарні з харчовою інтоксикацією. ОСОБА_1 не завжди виконує рекомендації фахівців щодо виконання режиму для малолітньої дитини та збалансованого харчування, не слухає порад ні фахівців, ні лікарів, конфліктує з сусідами та порушує умови договору про надання соціальних послуг. Відповідачці неодноразово пропонували звернутися до лікаря невропатолога для проходження лікування та встановлення діагнозу у зв`язку із поведінковими розладами. Але відповідач не реагує на поради. Заходи соціальної роботи не дають належних результатів. Існує реальна загроза здоров`ю малолітньої дитини. 
Згідно Акту обстеження умов від 20.02.2024 року вбачається, що родина мешкає в гуртожитку: в кімнаті є холодильник, необхідні меблі, кухня, санвузол загального користування. Родина є ВПО. Батьківський потенціал ОСОБА_1 на дуже низькому рівні, вона часто ставить питання чи можна та як готувати дитині їжу. Зі слів сусідів малолітня дитина часто плаче та буває в одному памперсі при відчиненому вікні. У дитини є дитяче ліжечко, речі та харчування, ті, які надають матері волонтери. Також сусіди постійно підгодовують дитину та доглядають. В результаті встановлено: ОСОБА_1 має поведінкові розлади, не вміє здійснювати догляд за дитиною, не вміє готувати їжу, часто залишає доньку на сусідів, що становить загрозу життю та здоров`ю малолітньої. 
Згідно Повідомлення КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» ХМР від 27.02.2024 року вбачається, що 26.02.2024 року о 17:15, бригадою швидкої медичної допомоги № 701, без батьків, у супроводі лейтенанта поліції до лікарні доставлено малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до даних Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26.02.2024 року, дівчинку вилучено з небезпечного середовища у присутності лікаря невідкладної медичної допомоги та представника поліції. Мати ОСОБА_3 неодноразово залишала дитину без нагляду. Малолітня дитина госпіталізована до педіатричного відділення для дітей до 1 року. Стан здоров`я дитини середньої важкості за рахунок проявів гострого респіраторного захворювання. Відповідачка безвідповідально ставиться до свої дитини та виконання своїх батьківських обов`язків в цілому, а саме: повноцінно не годує дитину, не доглядає за її розвитком, дитина постійно плаче, сусіди постійно скаржаться на відповідача, оскільки вона не може дати ради дитині. ОСОБА_1 дратівлива під час плачу дитини. У зв`язку із недостатнім доглядом, дитини неодноразова була доставлена до лікарень, відповідач не достатньо доглядає доньку під час хвороби. Мати ухиляється від виховання доньки, постійно залишає дитину на сусідів, дитина постійно голодна. Це свідчить про її байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`ю та життю в цілому. 
Вважав, що вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки, ОСОБА_2 . 
Просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року у задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав – відмовлено, попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини: більше уваги приділяти фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню; покладено на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представника органу опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.
Не погоджуючись з рішенням суду Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки тому факту, що дитина вилучалась із родини неодноразово, що свідчить про її безвідповідальне ставлення до дитини. Зазначив, що відповідачці надавалась можливість змінити ставлення до дитини, надавалась соціальна допомога для розвитку дитини, проводились роботи соціальними працівниками задля проявлення до дитини батьківського потенціалу, але поведінка відповідачки та ставлення до дитини не змінилися. Зазначив, що згідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладу охорони здоров`я від 28 лютого 2024 року вбачається, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була покинута в КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» ХМР. Надалі дитина була тимчасово влаштована в родину, згідно з наказом ССД по Немишлянському району від 12 березня 2024 року № 13. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 01 травня 2024 року № 203 малолітній ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22 травня 2024 року № 235 встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_2 . Вказав, що за період ухвалення оскаржуваного рішення і до сьогодні відповідачка жодного разу не звернулась, не телефонувала, не подала жодного письмового або електронного звернення до служби у справах дітей з приводу зацікавленості або наміру повернення дитини в сім`ю. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позбавлення відповідачки батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 (а.с.13).
Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.15).
ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщені особи (а.с.14,17).
Малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як така, що опинився у складних життєвих обставинах.
Відповідно до повідомлення КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» ХМР від 07 вересня 2023 року за № 971 до лікувального закладу 06 вересня 2023 року на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, було доставлено дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з адреси: АДРЕСА_1 (а.с.18).  
З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 06 вересня 2023 року, вбачається, що 06 вересня 2023 року о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , була виявлена дитина жіночої статі, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати дитини - ОСОБА_1 , стан здоров`я дитини – задовільний (а.с.19).
Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №877440 від 07 вересня 2023 року, ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за 1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з тим, що 06 вересня 2023 року за адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не приділила достатньої уваги вихованню своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).
Відповідно до повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради від 22 вересня 2023 року за №261/2/554-23, ОСОБА_1 , уклала Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з лікарем ОСОБА_5 КНП «Міська дитяча поліклініка №1»ХМР. Укласти Декларацію за місцем проживання з лікарем ОСОБА_6 мати, ОСОБА_1 , не може у зв`язку з відсутністю телефона. 10 серпня 2023 року о 9:30 ОСОБА_1 вперше звернулась з дитиною за медичною допомогою до амбулаторії №2 ПМД КНП «Міська дитяча поліклініка №15» ХМР зі скаргами на підвищення температури тіла дитини до 38,5 градусів, загальне знедуження, дисфункцію шлунково кишкового тракту. Дитина була оглянута лікарем-педіатром ОСОБА_6 , викликана бригада швидкої допомоги. За інформацією лікаря бригади швидкої допомоги, дівчина була оглянута хірургом КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» та госпіталізована до КНП ХОР «Обласна клінічна інфекційна лікарня», третє відділення. 15 серпня 2023 року при активному відвідуванні дитини за проживанням лікарем-педіатром ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було з`ясовано, що дитина виписана із стаціонару, але виписку мати не надала. Дитина була оглянута лікарем, здорова. Запрошено на прийом до амбулаторії. 18 серпня 2023 року дитина була оглянута на прийомі амбулаторії №2 ПМД КНП «Міська дитяча поліклініка №15» ХМР лікарем-педіатром ОСОБА_6 , здорова. Видано е-направлення до лабораторії на клінічний аналіз крові, загальний аналіз сечі та консультацію фахівців: невролога, офтальмолога, ортопеда, кардіолога, хірурга, отоларинголога. 21 серпня 2023 року мати звернулась до амбулаторії №2 ПМД з дитиною та скаргами на нежить та кашель у Анастасії. Дівчинка була оглянута лікарем-педіатром ОСОБА_6 , діагноз: назофарингіт. Призначено лікування. Мати була на прийомі з дитиною 23 серпня 2023 року, 25 серпня 2023 року у призначені лікарем дні, діагноз: назофарингіт, ОСОБА_1 рекомендації лікаря щодо лікування дитини виконує, необхідні ліки купує, станом здоров`я та розвитком дитини цікавиться. Останній огляд дитини в амбулаторії №2 ПМД КНП «Міська дитяча поліклініка 315» ХМР 06 вересня 2023 року, діагноз: здорова. Надані рекомендації щодо харчування дитини. Скарги щодо неналежного утримання малолітньої дитини до лікаря-педіатра не надходило (а.с.21).
Відповідно до інформації Відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова від 22 вересня 2023 року за №258, ОСОБА_1 була запрошена на особисту консультацію до відділу. Жінка поводила себе агресивно, застосовувала нецензурну лексику в розмові, відмовилась від спілкування та відвідування Відділу (а.с.22).
За актом обстеження умов проживання від 14 грудня 2023 року проведено обстеження умов проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що житло розміщене на 3 поверсі п`яти поверхового будинку, складається з однієї кімнати. Санітарний стан житла задовільний. В кімнаті є необхідні меблі. ОСОБА_7 , туалет та кухня загального користування. Родина є ВПО. В помешканні є шафа для речей, холодильник. У дитини є дитяче ліжечко, візочок, дитячі речі та харчування. Родині допомагають волонтери, які надають гуманітарну допомогу. За вказаною адресою проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . У матері на низькому рівні батьківський потенціал. Для виховання та проживання малолітньої дитини в помешканні є необхідні умови (а.с.23).
20 грудня 2023 року ОСОБА_2 було передано дитину ОСОБА_2 , що підтверджується Актом про факт передач дитини (а.с.24).
Відповідно до повідомлення начальника СЮП Харківського РУП№2 в Харківській області майора поліції С.Шигимага на адресу Служби у справах дітей по Немишлянському району, вбачається, що у секторі ювенальної превенції ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області на перевірці знаходився матеріал ІТС ІПНП №1500 від 03.02.2024 з приводу того, що за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 , неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме покидає домівку та залишає малолітню дитину на вихованні стороннім особам. Дитина не отримує збалансованого харчування, належного батьківського піклування та догляду. До дитини ставиться з байдужістю, в наслідок чого неодноразово викликалась швидка медична допомога з приводу поганого самопочуття малолітньої ОСОБА_2 . Також в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу вживає алкогольні напої та виражається нецензурною лайкою. Просять вжити заходів (а.с.26).
За інформацією Відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова від 20.02.2024 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 , у якої на вихованні малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати поводиться дивно, весь час метушиться, розмовляє сама з собою. До малолітньої ОСОБА_3 ставиться байдуже та з агресією, дитина постійно кричить та плаче, не отримує збалансованого харчування. Дівчинку постійно підгодовують сусіди, бо дитина завжди голодна. Мати, ОСОБА_1 не вміє готувати їжу, сусіди її навчають готувати. Зі слів сусідів, лікарів та матері дівчинки, дитина неодноразово перебувала у лікарні з харчовою інтоксикацією. ОСОБА_1 не завжди виконує рекомендації фахівців щодо виконання режиму для малолітньої дитини та збалансованого харчування, не слухає порад ні фахівців, ні лікарів, конфліктує з сусідами та порушує умови договору про надання соціальних послуг. ОСОБА_1 неодноразово пропонували звернутися до лікаря невропатолога для проходження лікування та встановлення діагнозу у зв`язку із поведінковими розладами. Але ОСОБА_1 не реагує на поради. Заходи соціальної роботи не дають належних результатів. Існує реальна загроза здоров`ю малолітньої дитини (а.с.28).
За актом обстеження умов проживання від 20.02.2024 року проведено обстеження умов проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що житло розміщене на 3 поверсі п`яти поверхового будинку, складається з однієї кімнати. Санітарний стан житла задовільний. В кімнаті є необхідні меблі: шафа для речей, ліжко, холодильник. ОСОБА_7 , туалет та кухня загального користування. Родина є ВПО. Батьківський потенціал у ОСОБА_1 на дуже низькому рівні, вона часто ставить питання чи можна та як готувати дитині їжу. Зі слів сусідів малолітня часто плаче та буває в одному памперсі при відчиненому вікні. У дитини є дитяче ліжечко, речі та харчування, які надають матері волонтери. Також сусіди постійно підгодовують дитину та доглядають. За вказаною адресою проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Також, ОСОБА_1 має поведінкові розлади, не вміє здійснювати догляд за дитиною, готувати їжу, часто залишає доньку на сусідів, що становить загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини. (а.с.29).
З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26.02.2024 вбачається, що 26.02.2024 о 16:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , була виявлена дитина жіночої статі, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати дитини - ОСОБА_1 , дитина доставлена до КНП «МДКЛ № 16» (а.с.31).
Згідно довідки КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 24.06.2024 за №819, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на обліку не перебуває (а.с.65).
Згідно довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3», на момент огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у останній психологічних розладів не виявлено (а.с.66).
Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 116 від 13 березня 2024 року органом опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-12).
Наказом Департаменту служб у справах дітей по Немишлянському району від 12 березня 2024 року № 13 передано на тимчасове влаштування дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до родини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.95).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 203 від 01 травня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 235 від 22 травня 2024 року встановлено опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено її опікунами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року у справі № 645/1028/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КпАП України та піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків відповідно до п. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, внаслідок чого 21.01.2024 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , дитина отримала забій м`яких тканин тем`яної ділянки та була доставлена до лікарні (а.с.90-91).
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року у справі № 645/1030/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КпАП України та піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків відповідно до п. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, внаслідок чого 03.02.2024 року о 15 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , мати залишила свою доньку на вихованню сусіду ОСОБА_10 (а.с.92-93). 
В суді першої інстанції були допитані свідки. Так, свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працює в Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, відповідачку вона знає з вересня 2023 року, із лікарні надійшов лист про надходження до лікарні дитини, сусіди, на яких відповідачка залишила дитину, викликали поліцію. Дитина декілька місяців перебувала в лікарні, поки відповідачка збирала необхідні документи для повернення дитини, в грудні 2023 року дитину повернули відповідачці. Представники служби у справах дітей надавали відповідачці допомогу, надавали поради щодо розпорядку дня дитини. Відповідачка не вміє готувати, доглядати дитину, батьківський потенціал на низькому рівні. В лютому 2024 року відповідачка знову залишила дитину на сусідів, сусіди викликали поліцію, дитину забрали. Відповідачка декілька раз приходила до служби у справах дітей, але документів повторно не подала на повернення дитини. Про залишення дитини на сусідів свідку повідомила комендант гуртожитку, а також дзвонили сусіди.
Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона працює фахівцем з соціальної роботи соціальної служби «Довіра», вона відвідує сім`ї, які опинились в тяжких життєвих обставинах. Один раз на тиждень приїжджали до відповідачки, допомагали, привозили дитяче харчування, памперси, одяг. Сусіди скаржились на відповідачку, вона залишає дитину на сторонніх осіб, дитина голодна. У відповідачки батьківський потенціал на низькому рівні, відповідачка емоційна не стабільна. На даний час умов для проживання дитини в гуртожитку не має.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі Закон).
Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).
Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від18грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, пункти 57, 58).
Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від29липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі №562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що позивач не надав переконливих доказів свідомого нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками чи жорстокого поводження з дитиною. 
З огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки свідомо та умисно не здійснюють батьківських прав та ухиляються від їх виконання.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки одного із батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості зміни такої поведінки. Позбавлення батьківських прав позбавляє батька/матір спільного родинного життя з дитиною та не відповідає меті їх возз`єднання. 
Реалізація взаємного спілкування між матір`ю чи батьком і дитиною становить засадову складову сімейного життя у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року, заява N 39948/06, ЄСПЛ зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (пункт 49). 
У постанові від 04 квітня 2024року у справі № 553/449/20, провадження № 61-2701св24, Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини».
У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батьків спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів зауважує, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 травня 2024 року у справі № 212/95/23 (провадження № 61-2017св24), від 21 травня 2024 року у справі № 303/801/23 (провадження № 61-16570св23), від 15 січня 2025 року у справі № 384/170/23 (провадження № 61-10829св24).

Матеріали справи свідчать про те, що  ОСОБА_1 приділяє увагу здоров`ю своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`являється для огляду та проводить лікування.
       Як вбачається з довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер», ОСОБА_1 24 червня 2024 року була оглянута психіатром, за результатами огляду психологічних розладів не виявлено.
З Актів обстеження умов проживання відповідачки вбачається, що в кімнаті є все необхідне для виховання дитини.
Матеріали справи не містять негативних характеристик, наявності психічних розладів у відповідачки та вживання нею алкогольних напоїв, доказів винної поведінки відповідачки та умисного ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки. 
Також встановлено, що  ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, в тому числі і за залишення дитини на сторонніх осіб.
В свою чергу ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заперечувала, що дійсно декілька раз залишала дитину сусідам для вирішення необхідних питань, в тому числі для відвідування банку. 
Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що мати недостатньо приділяє уваги вихованню та догляду за дитиною, однак позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих матері щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.
Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено і позивачем не доведено. Водночас судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.
У даній справі позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає інтересам дитини, оскільки обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки докази, подані позивачем, не свідчать про свідоме ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, а також про необхідність застосування такого виключного заходу саме в інтересах дитини. При цьому питання щодо належного виховання дитини можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання з матір`ю.
Необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини.
Установивши відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження свідомого нехтування матір`ю своїми обов`язками щодо дочки, беручи до уваги наявність у відповідачки інтересу до своєї дитини, відсутність передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та з урахуванням найкращих інтересів дитини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до приписів частини шостої статті 19 СК України, не погодився з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 116 від 13 березня 2024 року щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, не містить відомостей, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування не надав оцінки причинам ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 199/3287/23 (провадження № 61-8177св24).
У зв`язку з чим погоджується колегія суддів з правильним висновком суду першої інстанції щодо необхідності попередження ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 з 16 серпня 2023 року разом зі своєю дочкою є внутрішньо переміщеними особами та в м. Харкові проживають в гуртожитку, у зв`язку з чим до посилань позивача на те, що матір`ю дитини не створено сприятливих умов для розвитку дитини, колегія суддів відноситься критично.
Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради наголошував на тому, що дитина вилучалась із родини, що свідчить про її безвідповідальне ставлення до дитини. 
Дійсно, у травні 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано на тимчасове влаштування дитини до родини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та встановлено опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено її опікунами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Однак, враховуючи бажання ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, колегія суддів вважає, що родинний зв`язок матері з донькою можливо відновити, а тому немає необхідності застосувати такий крайній захід впливу як позбавлення батьківських прав (цей виключний і надзвичайний захід є засобом впливу саме на недобросовісних батьків).
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                                Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.В. Маміна

       В.Б. Яцина