ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2025 року          м.Дніпро         Справа №  904/3181/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.
суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Носача Геннадія Вікторовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі №904/3181/24 (суддя Крижний О.М.)
За позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
до Фізичної особи - підприємця Носач Геннадія Вікторовича, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
про стягнення заборгованості 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просило стягнути з Фізичної особи - підприємця Носач Геннадія Вікторовича заборгованість за теплопостачання в розмірі 42001,63 грн, з яких 34 457,12 грн - основний борг, 223,56- абонентське обслуговування, 1 458,53 грн - 3% річних, 4 086,21 грн - інфляційні втрати та 1 776,21 грн - пеня.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №1470/жб від 01.11.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за теплову енергію.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 року у справі № 904/3181/24 позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи-підприємця Носач Геннадія Вікторовича про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Носача Геннадія Вікторовича  на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"  заборгованість за поставлену теплову енергію в розмірі 34457,12 грн (тридцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім грн 12 коп), плату за абонентське обслуговування в розмірі 223,56 грн (двісті двадцять три грн 56 коп), пеню в розмірі 164,16 грн (сто шістдесят чотири грн 16 коп), 3% річних у розмірі 1365,36 грн (одна тисяча триста шістдесят п`ять грн 36 коп), інфляційні втрати в розмірі 4086,21 грн (чотири тисячі вісімдесят шість грн 21 коп) та судовий збір у розмірі 2905,07 грн (дві тисячі дев`ятсот п`ять грн 07 коп).
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного внесення плати за використану теплову енергію у період з 01.12.2021 по 31.03.2024 у розмірі 34457,12 грн та плати за абонентське обслуговування в розмірі 223,56 грн. 
Оскільки в Україні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19" введено карантин, який припинений 30.06.2023, тому підстави для нарахування пені за період з січня 2022 року по 30.07.2023 відсутні. З урахуванням викладеного розмір пені становить 164,16 грн.
Перевіркою правильності нарахування 3% річних позивачем допущено помилку щодо визначення початку періодів нарахування, оскільки в деяких періодах нарахування починається з останнього дня строку для оплати, а не з наступного. Також, позивачем при нарахуванні 3% річних не враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (в деяких періодах останній день оплати припадає на вихідний день), тому вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 1365,36 грн.
При перевірці правильності розрахунку індексу інфляції помилок не виявлено, тому вимога про стягнення індексу інфляції підлягає задоволенню у повному обсязі в розмірі 4086,21 грн.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", звернулась Фізична особа - підприємць Носач Геннадій Вікторович на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі №904/3181/24, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі від 30.09.2024 року № 904/3181/24 скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до фізичної особи-підприємеця Носача Геннадія Вікторовича про стягнення заборгованості відмовити.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
Між відповідачем та позивачем 27.11.2013р. був укладений «Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» під № 1470, який діяв до його припинення 27.11.2022р.
01.05.2019р. був введений в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги (далі закон «Про ЖКП»), яким було передбачено укладення договорів про надання комунальноих послуг, у тому числі - з постачання теплової енергії.
Позивач не проінформував споживачів в належний спосіб про факт і місце розміщення Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Істотна умова договору - ціна (тариф) у публічному договорі приєднання, запропонованому позивачем, не відповідає част.2 ст.633 ЦКУ - вона НЕ є ОДНАКОВОЮ для всіх споживачів.
Позивачем не було додано до матеріалів справи оригіналу укладеного договору № 1470/жб від 01.11.2021р. підписаного хоча б однією зі сторін, та -заяви-приєднання до договору, підписаної відповідачем.
Діючий між сторонами спору в 2021 році договір № 1470 від 27.11.2013р. не був договором «про надання комунальних послуг» прийнятий у відповідності до Закону «Про ЖКП», бо позивач, як наголошено раніше, всупереч закону такого договору до жовтня 2021 року із відповідачем не уклав. Діючий на той час (01.11.2021р.) договір був «Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді», передбачений Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. (документ №2633-ІУ) і тому міг втратити чинність тільки згідно його умов, а не по Закону «Про ЖКП». Тобто - це два різні договори, передбачені двома різними законами. Тому рішення суду щодо втрати сили договором купівлі-продажу теплової енергії №1470 від 27.11.2013 є помилковим.
Сума грошових вимог позивача є неправомірною, оскільки розрахунки ґрунтуються на недостовірних документах, незаконно завищених тарифах, неправомірному застосуванні коефіцієнтів, порушенні норм законодавства, а також включають періоди, коли договір був припинений, а опалення в приміщенні відповідача фактично не надавалося.
Відповідач наголошує: суд не навів жодних посилань на норми законодавства, тобто достатніх законних обґрунтувань свого рішення рахувати послуги позивача наданими при відсутності системи центрального опалення у приміщенні.
Суд незаконно задовольнив вимоги позивача, ігноруючи докази відсутності центрального опалення в приміщенні відповідача, ненадання послуг та відсутність належних підстав для нарахувань, що суперечить законодавству та принципам справедливого судочинства.
Відповідач у поданих запереченнях на на відзив на апеляційну скаргу підтримує викладені в апеляційній скарзі аргументи щодо відсутності укладеного договору №1470/жб від 01.11.2021. Крім розміщення тексту договору в Інтернеті, про існування якого відповідач не здогадувався і не був належним чином проінформований, Позивачем не виконана жодна норма законодавства, яка б дозволяла вважати публічний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії з відповідачем укладеним. Відповідач наголошує на відсутності системи централізованого теплопостачання в належному йому приміщенні, що підтверджується актом, поданим самим Позивачем. Виходячи з цього, він вважає стягнення плати за теплопостачання безпідставним, оскільки послуга фактично не споживалася і не могла бути спожитою через відсутність системи опалення.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

АТ «Криворізька теплоцентраль» заперечує проти тверджень, зазначених в апеляційній скарзі Відповідача по справі та вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Щодо заперечення скаржником факту укладення між сторонами типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.
Матеріалами справи підтверджується, що Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. (Скріншот із офіційного сайту АТ «КТЦ» зі змістом договору наявний в матеріалах справи).
Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п. 1 Типового індивідуального договору).
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" http://tec.dp.ua/ (п. 2 Типового індивідуального договору).
Так, протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу Позивача від співвласників багатоквартирного будинку №30 по вул. Романа Шухевича не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.
Факт отримання Скаржником послуги підтверджується актами подачі теплоносія на будинок № 30 по вул. Романа Шухевича, що містяться в матеріалах справи.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що з 01 листопада 2021 року між Позивачем та Відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично був укладений Типовий індивідуальний договір №1470/жб про надання послуги з постачання теплової енергії, за умовами якого Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» послуга з постачання теплової енергії була надана Скаржнику належним чином і у повному обсязі, що не спростовується останнім.
Щодо продовження строку дії Договору купівлі-продажу теплової енергії № 1470 від 27.11.2013. Cуд першої інстанції вірно встановив, що з урахуванням укладення сторонами Типового індивідуального договору № 1470/жб від 01.11.2021, договір купівлі-продажу теплової енергії № 1470 від 27.11.2013 втратив свою силу 01.11.2021, тобто з дати набрання чинності Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії.
Щодо твердження Скаржника про відсутність його обов`язку сплачувати надані послуги у зв`язку із відсутністю приладів опалення в приміщенні. У разі самовільного відключення приміщення від мережі централізованого опалення, без вирішення у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення відсутні підстави для припинення нарахувань за теплову енергію.
Відповідачем не надано жодного документа, що підтверджує факт відключення від мереж централізованого опалення, а також законність такого відключення згідно наведеної вище процедури. Надані фотокартки, акт співвласників, листи, свідчать про самовільне втручання в систему опалення, однак не про законність такого відключення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.1.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2024р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/3181/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Носача Геннадія Вікторовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі №904/3181/24 (суддя Крижний О.М.) відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
01.11.2024р. матеріали справи № 904/3181/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2024  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Носача Геннадія Вікторовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі №904/3181/24; розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 
Відповідно до частини 2 статті 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль". 
У зв`язку з проведенням державної реєстрації змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.07.2006 та інформаційної довідки №391113343 від 15.08.2024 власником нежилого приміщення у м. Кривому Розі, вул. Мусоргського, буд. 30, прим. 43 площею 41,1 кв.м. є Носач Геннадій Вікторович. 
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігрів питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.
Вказаним Законом також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").
Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.
Таким чином, виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку № 30 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Романа Шухевича (Мусоргського) є позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль". 
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" https://tec.dp.ua/ (п. 2 договору). Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг (п. 4 договору).
Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу позивача не надходило документів про рішення відповідача щодо обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 відповідач вважається таким, що приєднався до публічного договору про надання послуги і постачання теплової енергії. У позивача даний Типовий договір з відповідачем обліковується за реквізитами №1470/жб від 01.11.2021. 
Таким чином, з 01.11.2021 між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Носачем Геннадієм Вікторовичем (споживач) укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. 
За умовами пункту 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.
Пунктом 17 договору встановлено, що зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.
Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
У разі зміни розміру плати за абонентське обслуговування протягом строку дії цього договору, новий розмір плати за абонентське обслуговування застосовується з моменту його введення виконавцем без внесення сторонами додаткових змін до цього договору (п. 30 договору).
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (п. 31 договору).
Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. 
Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. 
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Згідно з пунктом 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. 
В пункті 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (п. 41 договору).
У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 % суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу (п. 45 договору).
Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 47 договору).
Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51 договору).
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52 договору).
Цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 53 договору).
Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними (п. 55 договору).
Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону №490 від 22.09.2021, №158 від 23.03.2022, №760 від 28.09.2022, №338 від 22.03.2023, №1162 від 20.09.2023, №339 від 18.03.2024. 
Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору).
Згідно з приписами п. 19 Правил № 830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
Відповідно до п. 24 Правил № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Пунктом 2 Правил № 830 встановлено, що опалювана площа (об`єм) приміщення -це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас.
В будинку 30 по вул. Романа Шухевича в м. Кривому Розі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом введення приладу обліку в експлуатацію від 13.10.2020.
Згідно з свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 08.09.2020 теплолічильник відповідає встановленим вимогам стандарту.
Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення.
Позивач зазначає, що згідно з показаннями приладу комерційного обліку у період з 01.12.2023 по 31.03.2024 відповідачем було спожито теплову енергію у розмірі 7,33 Гкал на загальну суму 34 457,12 грн та отримано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 223,56 грн, що разом 34 680,68 грн.
На підтвердження надання послуг, позивачем надані акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), оформлені лише позивачем:
- № 11442 від 31.12.2021, відповідно до якого у грудні 2021 року відповідачу поставлено 0,88 Гкал теплової енергії на суму 5341,70 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,02 грн., що разом становить 5 348,72 грн (з ПДВ);
- № 2150 від 31.01.2022 відповідно до якого у січні 2022 року відповідачу поставлено 0,85 Гкал теплової енергії на суму 3303,49 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,02 грн, що разом становить 3310,51 грн. (з ПДВ) з урахуванням сторнування відповідно до акту передачі-прийняття№9286 від 02.03.2022, у зв`язку зі зміною ціни природного газу;
- № 5579 від 28.02.2022 відповідно до якого у лютому 2022 року відповідачу поставлено 0,53 Гкал теплової енергії на суму 1 232,75 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,27 грн, що разом становить 1240,02 грн. (з ПДВ) з урахуванням сторнування відповідно до акту передачі-прийняття №9286 від 02.03.2022, у зв`язку зі зміною ціни природного газу та коригування відповідно до акту передачі-прийняття теплової енергії №3898 від 30.04.2022, яким здійснено коригування наданих Гкал;
- № 11896 від 31.03.2022 у березні 2022 року відповідно до якого відповідачу поставлено 0,45 Гкал теплової енергії на суму 3111,62 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,27 грн, що разом становить 3118,89 грн (з ПДВ) урахуванням коригування відповідно до акту передачі-прийняття теплової енергії №3898 від 30.04.2022, яким здійснено коригування наданих Гкал;
- № 14391 від 30.04.2022 у квітні 2022 року відповідачу надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн;
- № 16263 від 31.05.2022 у травні 2022 року відповідачу надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн;
- № 17885 від 30.06.2022 у червні 2022 року відповідачу надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн.
- № 19581 від 31.07.2022 у липні 2022 року відповідачу надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;
- № 21203 від 31.08.2022 у серпні 2022 року відповідачу надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн.;
- № 22835 від 30.09.2022 у вересні 2022 року відповідачу надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;
- № 23896 від 31.10.2022 у жовтні 2022 року відповідачу надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;
- № 27465 від 30.11.2022 відповідно до якого у листопаді 2022 року відповідачу поставлено 0,42 Гкал теплової енергії на суму 2 244,59 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн, що разом становить 2 252,59 грн (з ПДВ);
- № 32515 від 31.12.2022 відповідно до якого у грудні 2022 року відповідачу поставлено 0,69 Гкал теплової енергії на суму 3687,54 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн, що разом становить 3695,54 грн. (з ПДВ);
- № 2167 від 31.01.2023 відповідно до якого у січні 2023 року відповідачу поставлено 0,7 Гкал теплової енергії на суму 3740,99 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн, що разом становить 3748,99 грн (з ПДВ);
- № 5837 від 28.02.2023 відповідно до якого у лютому 2023 року відповідачу поставлено 0,67 Гкал теплової енергії на суму 3580,66 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн, що разом становить 3588,66 грн (з ПДВ).
- № 9053 від 31.03.2023 відповідно до якого у березні 2023 року відповідачу поставлено 0,27 Гкал теплової енергії на суму 1442,95 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн, що разом становить 1451,29 грн (з ПДВ);
- № 11738 від 30.04.2023 у квітні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн(з ПДВ);
- № 13537 від 31.05.2023 у травня 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (з ПДВ);
- № 15205 від 30.06.2023 у червні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (з ПДВ);
- № 16938 від 31.07.2023 у липні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (з ПДВ);
- № 19005 від 31.08.2023 у серпні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (з ПДВ);
- № 20889 від 30.09.2023 у вересні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8.34 грн (з ПДВ);
- № 22691 від 31.10.2023 у жовтні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (з ПДВ);
- № 25591 від 30.11.2023 відповідно до якого у листопаді 2023 року відповідачу поставлено 0,2 Гкал теплової енергії на суму 1035,14 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн, що разом становить 1043,48 грн (з ПДВ);
- № 29301 від 31.12.2023 відповідно до якого у грудні 2023 року відповідачу поставлено 0,5 Гкал теплової енергії на суму 2440,70 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн, що разом становить 2 449,04 грн. (з ПДВ);
- № 2267 від 31.01.2024 відповідно до якого у січні 2024 року відповідачу поставлено 0,43 Гкал теплової енергії на суму 2036,40 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн, що разом становить 2044,74 грн (з ПДВ);
- №5817 від 29.02.2024 відповідно до якого у лютому 2024 відповідачу поставлено 0,54 Гкал теплової енергії на суму 2483,58 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн, що разом становить 2491,92 грн (з ПДВ);
- № 9276 від 31.03.2024 відповідно до якого у березні 2024 року відповідачу поставлено 0,2 Гкал теплової енергії на суму 893,02 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн, що разом становить 901,36 грн (з ПДВ).
Також позивачем направлено відповідачу рахунки на оплату спожитої теплової енергії .
Позивач зазначає, що відповідач у повному обсязі не розрахувався за поставлену теплову енергію, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі за спожиту теплову енергію з період з 01.12.2021 по 31.03.2024 у розмірі 34457,12 грн та плата за абонентське обслуговування в розмірі 223,56 грн, що і є причиною виникнення спору.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VІІІ).
За наведеним у пунктах 2, 5 частини першої статті 1 Закону № 2189-VІІІ визначенням: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2189-VІІІ передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. До повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статті 14 Закону (пункт 13 Правил).
Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону № 2189-VІІІ за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).
Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022:
- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;
- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);
- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону № 2189-VІІІ (у редакції змін внесених Законом № 1060-ІХ) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення його в дію, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.
Водночас, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону.
Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон № 2189-VІІІ у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20 та від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22.
Згідно з ч. 2 ст. 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені Президентом України міністерства, інші центральні органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.
Відповідно до змісту частин 3, 4 та 7 статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі:
- вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;
- типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;
- договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (абз. 3 ч. 1 ст. 641 ЦК України).
Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон № 2189-VІІІ у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий індивідуальний договір) за посиланням: https://tec.dp.ua/typovyj- indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-energiyi/, який є публічним договором приєднання (Скріншот із офіційного сайту АТ «КТЦ» додається, а.с. 20, Т.1). Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу Позивача не надходило документів про рішення власників/співвласників багатоквартирного будинку 30 по вул. Р.Шухевича, м. Кривий Ріг, про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 року з ФОП Носач Г.В. фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. У Позивача даний Типовий договір з Відповідачем обліковується за реквізитами № 1470/жб від 01.11.2021.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині: «….Позивачем при розміщенні на своєму офіційному сайті Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, не було належним чином виконано положення част.5 ст.13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон «Про ЖКП») яким визначено, що виконавцем послуги «розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.». Позивач не проінформував споживачів в належний спосіб про факт і місце розміщення вказаного договору.
Позивач також по аналогії закону не виконав пункт 10 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії» затверджені Постановою Кабінету Міністрів № 1022 від 08.09.2021р. де вказано, що споживачам у багатоквартирному будинку інформація додатково доводиться шляхом розміщення відповідних оголошень на дошках оголошень, що розташовані у місцях загального користування такого будинку або на його прибудинковій території.
Споживачі з цих причин не знали про своє право у місячний строк прийняти рішення щодо вибору моделі договірних відносин з виконавцем послуг та надіслати йому відповідні документи. Таким чином позивач, не виконавши згадані норми законодавства, позбавив їх такої можливості. Тому вони рішення не прийняли, документів позивачу не надіслали.
Жодний законодавчий акт не зобов`язує громадян-споживачів послуг шукати чиїсь договори та пропозиції їх укласти в мережі Інтернет, або цілодобово перебувати в будівлях абонвідділів надавачів послуг, відслідковуючи нові повідомлення на їхніх стендах. По закону належне інформування споживачів - обов?язок виконавців послуг.
Договір це нормативно-правовий правостворюючий акт, змістом якого є сформульовані сторонами договору взаємні права, обов`язки, порядок їх реалізації, а також відповідальність за невиконання або неналежне виконання добровільно прийнятих на себе зобов`язань…
…Діючий між сторонами спору в 2021 році договір № 1470 від 27.11.2013р. не був договором «про надання комунальних послуг» прийнятий у відповідності до Закону «Про ЖКП», бо позивач, як наголошено раніше, всупереч закону такого договору до жовтня 2021 року із відповідачем не уклав. Діючий на той час (01.11.2021р.) договір був «Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді», передбачений Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. (документ №2633-ІУ) і тому міг втратити чинність тільки згідно його умов, а не по Закону «Про ЖКП». Тобто - це два різні договори, передбачені двома різними законами. Тому рішення суду щодо втрати сили договором купівлі-продажу теплової енергії №1470 від 27.11.2013 є помилковим….».
Оскільки Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, повідомлення про розміщення 01.10.2021 на сайті АТ «Криворізька теплоцентраль» публічних договорів, розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет за відповідними посиланнями, то відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 75 ГПК України колегія суддів визнає вищезазначені обставини загальновідомими, такими, що визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню.
При цьому відсутність доказів щодо розміщення повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах, рахунках на оплату тощо, у даному випадку не спростовує факт виконання відповідачем вимог п.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Вищенаведеним, у тому числі, спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що співвласники будинку не були повідомлені належним чином про перехід на нові типи договорів, а отже і не могли протягом 30 днів зробити вибір моделі і таким чином відбулось порушення вимог ч.5 ст.13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" .
Індивідуальний договір про надання комунальної послуги вважається не укладеним лише у випадку, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
У даному випадку, від споживача, а саме від власника приміщення, позивач жодної пропозиції про вибір моделі договору не отримав.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутность у приміщенні відповідача центральної системи опалення слід зазначити наступне.
Споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання  відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Варто зазначити, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється тільки в тому випадку, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання відповідно до Закону України "Про теплопостачання". Отже, забороняється самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. 
Також, згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. 
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року N 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 р. за N 982/33953 затверджено Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання припинення споживання теплової енергії повинно бути виконано з дозволу компетентного органу та в порядку, визначеному законодавством: з дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, яка створена органом місцевого самоврядування, за умови отримання технічних умов, роботи по відключенню повинні проводитись монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача квартири. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано доказів відключення від системи централізованого теплопостачання у відповідності до процедури визначеної даним Порядком.
Нежитлове приміщення, після реконструкції квартири, загальною площею 41,1 кв.м., за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Р.Шухевича, буд. 30 прим.42, що належить Скаржнику вбудоване в перший поверх житлового будинку.
Системи опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташоване, при цьому, апеляційний суд враховує, що теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо). Відповідно до законів термодинаміки тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, а теплова енергія, що міститься в повітрі, в елементах інтер`єру приміщення, передається, в тому числі, і в сусідні приміщення через внутрішні стіни, перегородки та перекриття.
Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціонування опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.
Отже багатоквартирний будинок в цілому є об`єктом теплопостачання, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.
Враховуючи що належне відповідачу нежитлове приміщення є невід`ємною частиною житлового будинку, що неспростовно відповідачем, відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відключення від мережі опалення у встановленому законом порядку, судова колегія вважає, що належні відповідачу приміщення є опалювальними.
Пунктом 1 розділу П Порядку  відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води № 169 передбачено, що рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від цо та/або гвп приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення комісії.
В свою чергу комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від цо та/або гвп (п. 4 розділу і порядку № 169).
З огляду на вказане та системний аналіз законодавства виявляється, що постачання теплової енергії здійснюється виключно Позивачем за умови наявних мереж в будинку, та не залежить від волі Відповідача, в правах якого лише подати заяву до органу місцевого самоврядування (який контролює процес постачання теплової енергії), проте яка (заява) не несе за собою можливість не отримання послуги.
Звідси висновок, що факт отримання або не отримання послуги з теплопостачання не залежить від волі Відповідача, в правах якого лише подати заяву до органу місцевого самоврядування (який контролює процес постачання теплової енергії), проте яка (заява) не несе за собою можливість не отримання послуги.
Враховуючи вищенаведене, єдиною підставою для припинення нарахувань за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії є рішення органу місцевого самоврядування та затверджений акт про відключення централізованого опалення складений за участю представника виконавця послуг.
Однак, як встановлено судом в матеріалах справи відсутні документи які підтверджували б відключення від централізованого опалення нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Р.Шухевича, буд. 30, прим.43, що належить Скаржнику.
Колегія суддів зазаначає, що укладений між сторонами типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії є підставою для виникнення у сторін цього договору майново-господарських зобов`язань.
Згідно з п. 34 Типового індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналогічні приписи містить ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України.
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у повному обсязі не розрахувався за поставлену теплову енергію, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі за спожиту теплову енергію з період з 01.12.2021 по 31.03.2024 у розмірі 34457,12 грн та плата за абонентське обслуговування в розмірі 223,56 грн
На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви долучено поштовий опис вкладення у цінний лист, а також поштова квитанція, відповідно до яких відповідачу у якості додатку до позовної заяви, зокрема, були направлені всі спірні (щомісячно складені позивачем у період з листопада 2021 року по березень 2023 року) Акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), Акти надання послуг з абонентського обслуговування, а також рахунки-фактури.
На підставі наявних доказів вбачається належне виконання своїх зобов`язань за договором позивачем, в свою чергу відповідачем вони систематично порушувались - спожита у період з грудня 2021 року по березень 2024 року теплова енергія, а також надані послуги з абонентського обслуговування оплачені відповідачем не були, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 34457,12 грн та плати за абонентське обслуговування в розмірі 223,56 грн.
Відповідач під час вирішення спору у цій справі не надав, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують оплату спожитої у період з грудень 2021 року по березень 2024 року теплової енергії на суму 34457,12 грн, а також наданих у цей же період послуг з абонентського обслуговування на суму 223,56 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію в розмірі 34457,12 грн, а також заборгованості з абонентського обслуговування у розмірі 223,56 грн. визнаються судом обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем при нарахуванні 3% річних не враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (в деяких періодах останній день оплати припадає на вихідний день), тому вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 1365,36 грн. Під час перевірки правильності розрахунку індексу інфляції помилок не встановлено, тому вимога щодо стягнення індексу інфляції підлягає повному задоволенню в сумі 4086,21 грн.
Відповідно до пункту 45 Д оговору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 % суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу.
Надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії є комунальними послугами, що регулюються нормами Закону України Про житлово-комунальні послуги.
Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доречно вказав на те, що враховуючи дату відміни карантину на території України та положення підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким визначено, що заборона на нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги діє і протягом 30 днів з дня відміни карантину, нарахування позивачем пені за зобов`язаннями які виникли з грудня 2021 року по листопад 2022 року є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволеню. За арифметично вірним перерахунком суду першої інстанції розмір пені становить 164,16 грн.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі № 904/3181/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Носача Геннадія Вікторовича на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 4542,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Носача Геннадія Вікторовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі № 904/3181/24 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі № 904/3181/24 залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4542,00 грн покласти на Фізичну особу-підприємця Носача Геннадія Вікторовича.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                М.О. Дармін

Суддя                                                                                     О.В. Чус

Суддя                                                                                     І.М. Кощеєв