ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 листопада 2024 року                                         м. Кропивницький

справа № 398/1803/23
провадження № 22-ц/4809/1316/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Карпенка О.Л., 
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління освіти Олександрійської міської ради на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року (суддя Дубровська Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Олександрійської міської ради, третя особа - Олександрійська міська рада про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- 

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління освіти Олександрійської міської ради, третя особа - Олександрійська міська рада, в якому з урахуванням поданих уточнень позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління освіти Олександрійської міської ради від 04.04.2023 № 06-К «Про звільнення ОСОБА_1 » з займаної посади 04 квітня 2023 року відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП; поновити її на посаді директора Ліцею імені Т.Г. Шевченка Олександріської міської ради Кіровоградської області з 04 квітня 2023 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 01.09.1997 вона була прийнята на роботу до Олексаксандрійської міської гімназії імені Т.Г.Шевченка м. Олександрії, а 01.09.2003 була переведена на посаду директора Олександріїської гімназії № 1. 04.04.2023 її було звільнено з посади на посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. 
Вказала, що 16.09.2022 їй було оголошено догану з підстав не виготовлення статуту в новій редакції та несвоєчасного затвердження тарифікаційної документації. Наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності вона не оскаржувала, але дане рішення є незаконним, оскільки статути закладів загальної середньої освіти мали бути переоформлені до 28 вересня 2022 року, а догана їй була оголошена 16.09.2022, тобто до закінчення встановлено Міністерством освіти терміну. При цьому, зазначила, що повторно до дисциплінарної відповідальності не притягувалась. Також вважає, що наказ про її звільнення від 04.04.2023 є незаконним, з тих підстав, що вказаним наказом її звільнено з посади директора ОСОБА_2 . Шевченка Олександрійської міської ради, проте відповідно до контракту вона є директором Олександрійської гімназії № 1 ім. Т.Г. Шевченка – ЗНЗ 1-11 степенів – школа мистецтв Олександрійської міської ради.
13.06.2023 представником позивача була подана суду заява про зміну підстав позову, в якій вказано, що звільнення з роботи є незаконним, таким що проведено відповідачем з порушення процедури розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, визначеної Кодексом законів про працю України. Незаконність розірвання трудового договору з позивачем з ініціативи відповідача за п.3 ст. 40 КЗпП України полягає у тому, що у її діях був відсутній дисциплінарний проступок. У наказі не встановлено та неконкретизовано, які саме трудові обов`язки нею порушені, в чому полягає її вина, також таких відомостей не містить і рішення Комісії управління освіти Олександрійської міської ради від 02.03.2023 щодо розгляду факту можливого порушення нею посадових обов`язків та трудової дисципліни.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасувано наказ начальника Управління освіти Олександрійської міської ради від 04.04.2023р. №06-К «Про звільнення ОСОБА_1 » з займаної посади 04.04.2023 року відповідно до п.3 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Гімназії імені Т.Г. Шевченка Олександрійської міської ради Кіровоградської області з 04 квітня 2023 року.
Стягнуто з Управління освіти Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1 - 356 898,25 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині розміру стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Управління освіти Олександрійської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить зменшити розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 356 898,25 грн до 207 613,526 грн, зменшити суму стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з Управління освіти Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1 з урахуванням різниці заробітку з 356 898,25 до 8448,436 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що для розрахунку середньої заробітної плати позивача необхідно брати період лютий – березень 2023 року, заробітна плата за цей період становить 8019,40 грн та 1930,12 грн відповідно, без урахування виплат у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 8019,40 грн (заробітна плата за лютий 2023 року) + 1930,13 грн (заробітна плата за березень 2023 року)/ 15 (фактична кількість відпрацьованих робочих днів за період лютий березень 2023 року) * 313 (кількість робочих днів за період з 04 квітня 2023 року по 13 червня 2024 року) = 207613,526 грн.
Також скаржник просить врахувати, що позивач отримувала заробітну плату за займаною посадою вчителя за період з вересня 2023 року по червень 2024 року в розмірі 199 165,09 грн.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 01 вересня 1997 року ОСОБА_1 прийнята на посаду наставника гімназійного класу Олександрійської міської гімназії №с 1 імені Т.Г. Шевченко м Олександрія що вбачається з копії трудової книжки серія НОМЕР_1 .
01 вересня 2003 року Олександрійську гімназію № 1 ім. Т,Г. Шевченко перейменовано в навчально - виховне об`єднання «Олександрійська гімназія ім. Т.Г. Шевченко ЗНЗ І-ІІ ступенів школа мистецтв».
01 вересня 2003 року ОСОБА_1 на підставі наказ № 248-к від 29 серпня 2003 року переведена на посаду директора.
04 квітня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України (наказ № 06-К від 04 квітня 2023 року).
Відповідно до матеріалів службової перевірки, ініціатива на службове розслідування стосується подій у Ліцеї, що відбулися 02 лютого 2023 року.
Так, 02 лютого 2023 року Управлінням освіти Олександрійської міської ради складений акт № 1 «Про факт можливого порушення посадових обов`язків та трудової дисципліни на робочому місці». 
Згідно пояснювальної записки від 17 лютого 2020 року, ОСОБА_3 , як керівник закладу, з`явилася на робоче місце о 07-30. О 08 -10 піднялася в ізоляторі (к. 321) для проведення ін`єкцій в/м та в/в для підготовки до чергової операції на очах. При цьому ін`єкції виконує приватний медичний працівник, оскільки шкільна медсестра ін`єкції не робить. На наведене витрачається 20 хвилин часу. Для проведення ін`єкцій в/в була звільнена від одягу права рука. У цей час у зачинені двері почали стукати й голосно вимагали відчинити.
Із пояснювальних записок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які містяться у матеріалах службової перевірки та досліджені судом, вбачається, що наведені вище особи є працівниками закладу освіти. Так адміністратор ОСОБА_8 вказала, що їй відомо, що у закладі ведуться послуги з масажу. Медична сестра ОСОБА_12 вказала, що їй про надання послуг нічого не відомо, щодо ін`єкцій директор ОСОБА_1 до неї не зверталась. ОСОБА_9 вказала, що їй відомо про надання послуг з масажу, але особисто ними не користувалася, кошти не сплачувала. ОСОБА_6 , пояснила, що з 2015 року у закладі надавалися послуги з масажу, вона скористувалася ними один раз, вказала на осіб, котрі користувався послугами постійно. За поясненнями ОСОБА_4 , пропускний режим у ліцей здійснюється в телефонному режимі з директором, про послуги масажу на території ліцею їй нічого не відомо. З пояснювальної записки ОСОБА_11 вбачається, що на час події остання була на лікарняному, про послуги масажу їй відомо зі слів, особисто не користувалася ними. ОСОБА_7 письмово пояснила, що їй відомо про надання платних послуг з масажу, отримувала їх у минулому році в канікулярний період. ОСОБА_5 , у поясненні вказала, що їй відомо про платні заходи з масажу, які влаштовуються для працівників закладу, сама цими послугами користувалася на початку у 2015 році. ОСОБА_10 у письмовій записці навела, що їй відомо про надання послуг з масажу у приміщення освіти, хто саме їх надає і хто відвідує ці заходи їй не відомо, сама не користувалася послугами масажиста та кошти за це не сплачувала.
Суд першої інстанції встановивши відсутність у діях ОСОБА_1  систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, дійшов висновку про скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді директора, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 356 898,25 грн.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнутої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в іншій частині не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.
Згідно статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Як встановлено судом, вимушений прогул відбувся виключно з вини роботодавця, який незаконно звільнив ОСОБА_1 , тому за цей час вона має безумовне право отримати заробітну плату, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Згідно з пунктом 2 Порядку (тут і далі у редакції чинні на час звільнення позивача) працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Пунктом 8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Критеріїв, за якими для визначення середнього заробітку слід враховувати  середньоденну чи середньогодинну заробітну плату, у Порядку не встановлено, а тому це питання слід вирішувати суду виходячи з обставин справи та можливості вирахування середнього заробітку, використовуючи той, чи інший критерій.
Відповідно до довідки Гімназії імені Т.Г. Шевченка Олександрійської місткої ради Кіровоградської області про доходи № 11 від 03 червня 2024 середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 1140 грн. 25 коп. (т.2 а.с. 53). Кількість робочих днів за період з 04 квітня 2023 року по день ухвалення рішення складає 313 днів.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильно розрахував розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, який становить 356 898 грн. 25 коп. (1140 грн. 25 грн.*313днів), тому підстави для зміни рішення в частині стягнутої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. 
Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності нарахування суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки суд першої інстанції виходив з інформації про середньоденний заробіток ОСОБА_1 , який був наданий самим відповідачем у відповідній довідці (т.2 а.с. 53). 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу Управління освіти Олександрійської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.12.2024.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський О.Л. Карпенко