Номер провадження: 22-ц/813/1111/25 
Справа № 499/797/20
Головуючий у першій інстанції Кравчук О.О.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою, на рішення Іванівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Кравчук О.О. 12 лютого 2024 року у смт. Іванівка Одеської області, -
встановила:

У вересні 2020 року представник ПСП «Дружба» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив усунути перешкоди в користування орендованою земельною ділянкою, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області, кадастровий номер 5121882000:01:001:0196.
У позовній заяві представник позивача посилався на те, що відповідач є власником спірної земельної ділянки. 05 жовтня 2016 року ПСП «Дружба» та відповідач уклали договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у встановленому законом порядку, строк дії договору оренди складає 10 років. Іванівський районний суд Одеської області рішенням від 14 січня 2020 року відмовив у задоволенні позовної заяви відповідача до позивача про визнання договору оренди недійсним. 21 серпня 2020 року був складений акт, з якого вбачається, що ОСОБА_1 самостійно обробляє земельну ділянку, засіває та збирає урожай, у зв`язку із чим позивач позбавлений можливості використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору оренди (т.1 а.с. 1-3).
Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року позов ПСП «Дружба» було задоволено.
Усунуто перешкоди в здійсненні права користування земельною ділянкою, способом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, що перешкоджають ПСП «Дружба» здійснювати користування земельною ділянкою кадастровий номер 5121882000:01:001:0196, площею 5,9475 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського (нині Березівського) району Одеської області, до моменту припинення дії укладеного 05 жовтня 2016 року договору оренди земельної ділянки.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував, чому орендар може без перешкод користуватись земельною ділянкою власника без додержання умов договору оренди щодо оплати визначеної цим договором. Також судом не було прийнято до уваги докази відповідача про систематичне та істотне порушення позивачем умов договору оренди.
Сторони про розгляд справи на 11 лютого 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились представник Перевертайла М.В. та представник ПСП «Дружба».
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Перевертайла М.В. підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю ІІІ-ОД №067337 є власником земельної ділянки кадастровий номер 5121882000:01:001:0196, площею 5,9475 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського (нині Березівського) району Одеської області (т. 1, а.с. 5-6).
З п.1 Договору оренди від 05 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПСП «Дружба» вбачається, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а.с. 6-7).
Вказаний договір укладений на 10 років, та після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен, не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору оренди).
Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 1,6 т. - зернових; олія - 20 літрів; цукор - 25 кілограмів; крупи - 10 кілограмів; овочі - 40 кілограмів; силос - 1 пт.; солома – 1 пт.; оранка городів - до 0,25 гектарів (п. 9 договору оренди).
Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у трьохденний строк після державної реєстрації договору за актом приймання-передачі (п. 20 договору оренди).
Права орендодавця: передати земельну ділянку, що відповідає договору, не вчиняти дій які б перешкоджали використання земельної ділянки (п 29 договору оренди).
Зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п. 34 договору оренди).
Дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом (п. 36 договору оренди).
Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджує, що договір оренди 05 жовтня 2016 року був зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (т. 1, а.с. 8).
06 серпня 2019 року відповідач звернувся до позивача із заявою, в якій просив звільнити земельну ділянку, після збирання врожаю 2019 року через те, що він має намір самостійно її обробляти (том 1, а.с. 9).
З Акту від 21 серпня 2020 року №08/21/2020/1, складеного ПСП «Дружба» ОСОБА_2 , головним агрономом ОСОБА_3 , завідувачем ремонтною майстернею ОСОБА_4 вбачається, що вказаними особами був проведений виїзд та обстеження земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , під час якого встановлено, що відповідач самовільно використовує земельну ділянку для власних потреб, а саме особисто обробляє і засіває ділянку, збирає врожай (т. 1 а.с.9 обор.).
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив суд розірвати договір оренди землі від 05 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба» (далі – ПСП «Дружба») відносно оренди земельної ділянки площею 5,9475 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області, кадастровий номер 5121882000:01:001:0196.
Позов обґрунтований тим, що відповідно до умов договору оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 1,6 т – зернових, олія – 20 л, цукор – 25 кг, крупа – 10 кг, овочі – 40 кг, силос – 1 пт, солома – 1 пт, оранка городів – до 0,25 га. В той же час ПСП «Дружба» не сплачувало будь-якої орендної плати протягом 2017-2019 років, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.
Іванівський районний суд Одеської області рішенням від 14 січня 2020 року у справі № 499/895/19 відмовив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .
Одеський апеляційний суд постановою від 04 квітня 2023 року залишив без змін рішення від 14 січня 2020 року (т. 1, а.с. 216-222).
Верховний Суд постановою від 12 жовтня 2023 року у справі № 499/895/19 залишив без змін вищевказані судові рішення (т. 2, а.с. 28-40).
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що судами встановлено, що ОСОБА_1 не підтвердив та не надав будь-яких доказів того, що часткова сплата орендної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено договором, є саме істотним порушенням умов договору, і що саме таке порушення значною мірою позбавило ОСОБА_1 того, на що він розраховував при укладенні договору з урахуванням, що частина продукції була виплачена в більшому розмірі ніж це передбачено умовами договору.
Таким чином, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме порушення умов договору та систематичної несплати орендної плати.
Крім того, у провадженні Іванівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 499/235/21 за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Дружба», в якому позивач просив захистити його право власності на земельну ділянку 5,9475 га за кадастровим номером 5121882000:01:001:0196 від орендаря - ПСП «Дружба» шляхом припинення дії договору оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2016 року.
Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Наразі вказане судове рішення не набрало законної сили у зв`язку із оскарженням його у апеляційному порядку ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні суду першої інстанції, при розгляді даної справи, пояснила наступне: в 2019 році в кінці липня - на початку серпня, точної дати вона не пам`ятає, вона приїхала до складу отримувати зерно; бачила як приїхав відповідач з дружиною; однак отримати зерно не змогли через те що в відомостях вже стояв підпис відповідача; їм в той день мали допомагати отримувати зерно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; комірник порадила звернутися до директора; в той день відповідач не отримував зерно.
Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надали аналогічні пояснення, що надала свідок ОСОБА_5 .
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 29 ЦК).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК).
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ч. 1 ст. 792 ЦК).
Сільськогосподарські підприємства, установи та організації, особисті селянські і фермерські господарства, які об`єднуються в асоціації та інші організаційно-правові форми, зберігають право на свої земельні ділянки, якщо інше не передбачено договором (ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України, далі – також ЗК).
Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 95 ЗК).
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК).
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду землі», далі – також Закон).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі 513/879/19 зазначила, що за відсутності досліджених судами доказів вчинення перешкод орендареві у користуванні земельною ділянкою вимогу зобов`язати орендодавця їх не чинити не можна задовольнити. 
Позивач, якому належить на праві користування земельна ділянка (право користування як вид речових прав на чуже майно, ст. 395 ЦК України), має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України), а отже згідно зі ст. 391 ЦК України (глава 29) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном, зокрема, шляхом пред`явлення негаторного позову (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 923/713/19 (п. 53.3)).
Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами (ч. 1 та 2 ст. 27 Закону № 161-XIV).
У даному випадку колегія суддів враховує, що ПСП «Дружба» є законним орендарем земельної ділянки (титульним володільцем), тому відповідно до положень ст. 27, ч. 2 ст. 152 ЗК, останній має право звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою навіть від власника цієї земельної ділянки для захисту свого майнового права.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, на момент звернення позивача до суду є чинним договір оренди, угода про його розірвання не укладалася, судом договір оренди не розривався і не визнавався недійсним, а відповідач, як власник земельної ділянки, якою користувався позивач, чинить позивачу перешкоди в користування орендованою земельною ділянкою, що не заперечується і самим ОСОБА_1 .
Таким чином, наявні у матеріалах справи належні, допустимі, достовірні і достатні докази свідчать про те, що орендодавець чинив орендарю перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а відтак, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПСП «Дружба».
Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що орендар систематично порушує умови договору оренди в частині оплати визначеної договором орендної плати, що є істотним порушенням позивачем умов договору оренди, оскільки вказані доводи ґрунтуються виключно на припущеннях апелянта та спростовуються судовими рішеннями, ухваленими судами трьох інстанцій в межах розгляду цивільної справи № 499/895/19, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не підтвердив та не надав будь-яких доказів того, що часткова сплата орендної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено договором, є саме істотним порушенням умов договору, і що саме таке порушення значною мірою позбавило позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.
Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
               
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 18 лютого 2025 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        Є.С. Сєвєрова

                                                       О.М. Таварткіладзе