ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 702/924/24		
Провадження № 22-ц/821/110/25		
категорія 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг»,
представник позивача: Зубленко Олександра Дмитрівна,
відповідач: ОСОБА_1 , 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» - Зубленко Олександри Дмитрівни на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року (ухваленого під головуванням судді  Барської Т.М.  в приміщенні Монастирищенського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 28 жовтня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

26 вересня 2024 року ТОВ ««Сучасний Факторинг» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 22.02.2022 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 20220049723 по продукту «Кошти в кредит» у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореного шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора.
Згідно з умовами Договору сума кредиту за ним складає 19 050,00 грн.
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Кредитора (інформаційно-телекомунікаційна система), доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході Позичальник в Особистий кабінет в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Кредитора.
Пункт 2.2 передбачає, що Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених Договором (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно з п.2.9 Договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, терміном на 12 календарних місяців та платності - 5,5% в місяць, комісії за надання кредиту - 2 250, 00 гривень, комісії за управління (обслуговування) кредиту - 762, 00 гривень; реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 361,75%.
Відповідно до п.3. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів:
• у розмірі 15 000 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ;
• у розмірі 2 250 грн. на користь кредитора в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором.;
• у розмірі 1 800 грн. на користь ТДВ СК «ЕКТА» за послуги страхування, згідно договору страхування №20220049723 від 22.02.2022.
Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3).
Позивач вказує, що намагався в досудовому порядку домовитись з відповідачем про погашення боргу, телефонував до Відповідача за телефонами, наданими останнім особисто та надсилав листи щодо добровільної сплати боргу, для оперативного врегулювання договірних відносин, однак ці спроби були проігноровані відповідачем.
Заборгованість відповідача перед ним за кредитним договором №20220049723 від 22.02.2022 станом на 26.08.2024 включно складає 30 312,11 грн, яка складається із 19 050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 11 262,11 грн - заборгованість за сумою комісії. 
На підставі наведеного, ТОВ «Сучасний Факторинг» просило суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 312,11 грн і понесені судові витрати - судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що  позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували існування між сторонами договірних відносин з кредитування та існування у позичальника заборгованості за Кредитним договором №20220049723 від 22.02.2022.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

12 листопада 2024 року представник ТОВ «Сучасний Факторинг» - Зубленко О.Д. подала через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи рішення суду ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до інформаційної довідки вбачається, що кошти в розмірі 15 000,00 грн були успішно перераховані на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 , дата проведення транзакції 22.02.2022, номер замовлення 20220049723 відповідають номеру кредитного договору.
Крім того, умовами договору визначено строк платежу та плату за користування кредитом, реальну річну ставку, щомісячну комісію, розмір щомісячного платежу та плату за користування кредитом, штрафи при простроченні сплати чергового платежу, визначення сукупної вартості кредиту. Також сторонами погоджено графік платежів, який містить інформацію про дату платежів, проценти за користування кредитом.
Вказує, що товариство виконало умови договору, перерахувало кошти, проте, відповідач свої зобов`язання не виконує.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено кредитний договір №20220049723 по продукту «Кошти в кредит»( а.с. зворотня сторона 7-12).
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Кредитора (інформаційно-телекомунікаційна система), доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході Позичальник в Особистий кабінет в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Кредитора.
Пункт 2.2 передбачає, що Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених Договором (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно з п.2.9 Договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, терміном на 12 календарних місяців та платності - 5,5% в місяць, комісії за надання кредиту - 2 250, 00 грн, комісії за управління (обслуговування) кредиту - 762, 00 грн; реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 361,75%.
Відповідно до п.3. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів:
• у розмірі 15 000,00 грн на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ;
• у розмірі 2 250,00 грн на користь кредитора в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором.;
• у розмірі 1 800,00 грн на користь ТДВ СК «ЕКТА» за послуги страхування, згідно договору страхування №20220049723 від 22.02.2022.
Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3)
Додатком № 1 до вказаного договору є графік платежів та основні умови кредитування (а.с. 13).
Долучено до справи також й паспорт споживчого кредиту, заяву про отримання споживчого кредиту, договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику (а.с. зворотня сторона 13-14).
Згідно довідки про ідентифікацію вбпачається, що 22.02.2022 на номер ОСОБА_1 було направено оноразовий ідентифікатор G-2433 (ас. 15).
Відповідно до інформаційної довідки вбачається, що ОСОБА_1 22.02.2022 була проведена транзакція на суму 15 000,00 грн на номер картки НОМЕР_2 (а.с. 78).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» станом на 26.08.2024 (включно) складає 30 312,11 грн, де загальна заборгованість за тілом кредиту становить 19 050,00 грн, а загальна заборгованість за сумою комісії становить 11 262,11 грн. Також зазначено , що станом на дату 26.08.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с. зворотня сторона 15-16).

2.Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається із частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із матеріалів справи вбачається, що 22.02.2022 між ТОВ Сучасний Факторинг» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору кредитор надає позичальнику кредит в гривні у сумі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені договором ( п. 2.2 Договору)
Згідно з п.2.9 Договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, терміном на 12 календарних місяців та платності - 5,5% в місяць, комісії за надання кредиту - 2 250, 00 грн, комісії за управління (обслуговування) кредиту - 762, 00 грн; реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 361,75%.
Відповідно до п.3. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів:
• у розмірі 15 000,00 грн на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ;
• у розмірі 2 250,00 грн на користь кредитора в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором.;
• у розмірі 1 800,00 грн на користь ТДВ СК «ЕКТА» за послуги страхування, згідно договору страхування №20220049723 від 22.02.2022.
Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3).
Пунктом 2.1 Договору визначено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Кредитора, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
У розділі 12 підписи та реквізити Сторін в графі позичальник вказано ОСОБА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , адресу місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адресу місця фактичного проживання : АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_5 , а також контактні дані третіх осіб.
В Додатку № 1 до вказаного договору сторонами визначений графік платежів та основні умови кредитування, згідно якого загальна вартість кредиту становить 31 623,00 грн, який також підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором (а.с. 13).
Згідно інформаційної довідки вбачається, що позичальнику ОСОБА_1 на картковий рахунок було проведено транзакцію у розмірі 15 000,00 грн.
Із наведеного слідує, що позивачем доведено, що між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних останнього, за умовами якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн, проте, не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. 
Заперечення відповідача на укладення даного кредитного договору матеріали справи не містять.
Є необгрунтованими посилання суду на те, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи доводи позивача, що саме відповідачем було застосовано ідентифікатор електронного підпису G-G-2433, саме цей ідентифікатор був ним отриманий і саме за цим ідентифікатором відповідач був зареєстрований у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, оскільки в матеріалах справи не містяться доказів на спростування інформації, що зазначені в договорі персональні дані не є даними позичальника ОСОБА_1 і що ним не було підписано даний кредитний договір у електронній формі із застосуванням верифікації.
Також в матеріалах справи міститься інформаційна довідка, згідно якої вбачається, що на картковий рахунок НОМЕР_2   ОСОБА_1 , ІНП НОМЕР_3 , була проведена 22.02.2022 транзакція на суму 15 000,00 грн.
Отже, матеріали справи містять належні докази на підтвердження отримання ОСОБА_1 коштів згідно кредитного договору №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» від 22.02.2022 у розмірі 15 000,00 грн.
Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, ТОВ «Сучасний Факторинг» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» від 22.02.2022 у розмірі 30 312,11 грн, де загальна заборгованість за тілом кредиту становить 19 050,00 грн, а загальна заборгованість за сумою комісії становить 11 262,11 грн та надано виписку з особового рахунку за кредитним договором №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» від 22.02.2022. 
При цьому, заборгованість за сумою комісії, яку просить стягнути позивач, умовами кредитного договору не передбачена. Водночас, умовами договору передбачена комісія за надання кредиту ( 15% від чистої суми кредиту), яка становить 2 250,00 грн і визначений порядок нарахування процентів.
Перевіривши долучену Виписку з особового рахунку за кредитним договором №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» від 22.02.2022, в якій міститься розрахунок заборгованості та враховуючи умови кредитного договору №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» від 22.02.2022 , згідно якого сторони погодили, строк кредитування 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 22.02.2023 (включно), комісію за надання кредиту у розмірі 2 250,00 грн, розмір процентної ставки  - 5,5% в місяць та сплату 1 800,00 грн за послуги страхування. Також сторонами була визначена загальна сума повернення кредиту з нарахованими процентами в розмірі 31 623,00 грн,( що відображено у Додатку №1 до договору), колегія суддів вважає, що розрахунок наведений позивачем є помилковим, оскільки, згідно проведеного позивачем розрахунку вбачається, що відсотки становлять суму 12 573,00 грн, що свідчить про те, що нараховувались вони не на кошти, які були надані позичальнку, в розмірі 15 000,00 грн, а нараховувались на загальну суму кредиту (19 050,00 грн), яка включає в себе кошти, які були надані позичальнику ( 15 00,00 грн), суму комісії ( 2 250,00 грн) та кошти, які були сплачені за послуги страхування ( 1 800,00 грн), що не відповідає умовам договору, а саме Розділу 4 порядку розрахунку процентів, комісійної винагороди.
Провівши власні розрахунки, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає наступна сума заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 15 000,00 грн, комісії за надання кредиту - 2 250,00 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 9 900,00 грн ( 15 000,00 грн х 5,5% х 12), як то визначено умовами договору; загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 27 150,00 грн, а отже позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Не підлягає до стягнення сума 1 800,00 грн. за послуги страхування, оскільки наявна в матеріалах копія Страхового полісу № 20220049723 від 22.02.2022, не містить підпису сторін, що не може свідчити про дійсність страхового полісу.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перерахування даних коштів на рахунок ТДВ «Страхова компанія «Екта», як то визначено умовами договору.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» від 22.02.2022 у розмірі 27 150,00 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, та з урахуванням того, що при зверненні до суду із даним позовом ТОВ «Сучасний Факторинг» було сплачено судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн,то згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» пропорційно до задоволених вимог (позов задоволено на 89,57 %) підлягає стягненню 2 169,74 грн судового збору за подання позовної заяви.
Крім того, позивачем при зверненні з апеляційною скаргою було сплачено 3 633,30 грн та враховуючи, що апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення, тому виходячи з принципу пропорційності при задоволенні вимог на 89,57% %, компенсації позивачеві за рахунок відповідача підлягає сума судового збору сплаченого за апеляційною скаргою 3 254,34 грн, а загальний розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5 424,09 грн.
Вирішуючи питання щодо компенсації ТОВ «Сучасний Факторинг» витрат, пов`язаних з правовою допомогою в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При зверненні до суду з даним позовом, ТОВ «Сучасний Факторинг», у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу до позовної заяви долучено копію Договору №28/08/24 про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року укладеного між ТОВ «Сучасний Факторинг» та Адвокатським Об`єднанням «Деналі», копію Додатку № 1 до договору, Акт № 25 прийому-передачі наданих послуг від 03 вересня 2024 року та копію платіжної інструкції від 11 вересня 2024 року №910043 на суму 5 000,00 грн.
Умовами Договору №28/08/24 про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року, сторони погодили, що юридичну /правничу допомогу, що надається АО, клієнт оплачує в гривнях, шляхом сплати суми, що дорівнює 5 000,00 грн, без ПДВ, за супровід однієї справи, відповідно до переліку, що визначається окремими додатковими угодами до цього Договору ( п. 4.1 Договору).
Відповідно до Акту № 25 прийому-передачі наданих послу від 03 вересня 2024 року сторони засвідчили, що виконавець надав, а клієнт отримав наступні послуги: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; узгодження правової позиції; складання позовної заяви, при цьому, вартість наданих послуг становить 5 000,00 грн. Також даним Актом підтверджено, що послуги надано якісно, в повному обсязі та в установлені строки.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково ( на 89,57%), то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, компенсації позивачеві за рахунок відповідача підлягає сума витрат на правову допомогу в розмірі 4 478,50 грн , яка була надана в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» - Зубленко Олександри Дмитрівни - задовольнити частково.
Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованість закредитним договором №20220049723 по продукту «Кошти в кредит» від 22.02.2022 року у розмірі 27 150,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» судовий збір у розмірі 5 424,09 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» витрати на правничу допомогу у розмірі 4 478,50 грн , яка була надана в суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                        О.В. Карпенко

Судді                                                                                Л.І. Василенко

                                                                                       О.М. Новіков