П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5605/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
05 березня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову першого заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Малюзіна О.І. від 07.02.2024 №ЦЗ-2/ХМ/а-2 про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 67000 грн на підставі абз.2 ч.2   ст. 265 КЗпП України.
1.2 Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що за результатами перевірки, проведеної посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області, було складено акт від 20.12.2023. На підставі цього акта постановою заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 07 лютого 2024 року № ЦЗ-2/ХМ/а-2 на позивача накладено штраф у розмірі 67 000 грн за порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, а саме – використання праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин. Водночас позивач заперечує зазначене, вказуючи, що під час здійснення підприємницької діяльності він дотримувався вимог чинного трудового законодавства, а трудові відносини з барменом-офіціантом ОСОБА_2 було належним чином оформлено документально.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 На підставі наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 30.11.2023 №3342-П та направлення на перевірку №6437 від 30.11.2023 було здійснено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
2.2 За підсумками перевірки посадові особи ГУ ДПС у Хмельницькій області склали акт фактичної перевірки №14828/22-01-07-05/ НОМЕР_1 від 20.12.2023, в якому зафіксовано, що трудові відносини з барменом-офіціантом ОСОБА_2 не були належним чином оформлені, що є порушенням статей 2, 3, 21, 24 КЗпП України.
2.3 Перший заступник начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 07 лютого 2024 року, за результатами проведеної фактичної перевірки, виніс постанову №ЦЗ-2/ХМ/а-2 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 67 000 грн.
2.4 Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.06.2024 адміністративний позов було задоволено, а саме:
- постанову Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЦЗ-2/ХМ/а-2 від 07 лютого 2024 року, винесену щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , визнано протиправною та скасовано;
- зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці відшкодувати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до пункту 2 Порядку №509 (в редакції, чинній на момент винесення постанови) штраф міг бути накладений лише на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС або її територіального органу, якщо в ході такої перевірки було виявлено порушення законодавства про працю. Оскільки у даному випадку підставою для накладення штрафу став акт фактичної перевірки, отримані в межах цього заходу державного контролю докази (акт Головного управління ДПС у Хмельницькій області №14828/22-01-07-05/3832308897 від 20.12.2023) є недопустимими. Крім того, станом на дату розгляду Управлінням питання щодо накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (07.02.2024 року), виявлене під час перевірки, порушення було повністю усунуто. А відтак, станом на 07.02.2024 підстави для застосування штрафу були відсутні з огляду на норми   ст. 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", що є підставою для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною та скасування спірної постанови.
4.Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.06.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
4.2 Підставою для апеляційного оскарження рішення суду є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
4.3 Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
ІІ. Мотивувальна частина.
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1          Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні й здорові умови праці, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
1.2          Частиною 2 статті 2 Кодексу законів про працю України (далі — КЗпП, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
1.3          Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
1.4          Частиною 1 статті 259 КЗпП передбачено, що державний нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, а також фізичними особами — підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду й контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
1.5          Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їхньому функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування — на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад (ч. 2 ст. 259 КЗпП).
1.6          Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП передбачено, що юридичні та фізичні особи — підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків — у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб — підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої — третьої груп, застосовується попередження.
1.7          Як свідчать матеріали справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з порушенням законодавства про працю та зайнятість населення. Зокрема, встановлено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на позивача став акт ДПС, складений за результатами фактичної перевірки. У ході цієї перевірки було виявлено порушення трудового законодавства, зокрема зафіксовано факт використання позивачем праці неоформленого працівника — ОСОБА_2 
1.8          Встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 17.02.2023. Основний вид діяльності — роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
1.9           01.12.2023 між позивачем та ОСОБА_2 укладено строковий трудовий договір у письмовій формі з погодинною оплатою праці.
1.10          На підставі наказу ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2023 № 01 ОСОБА_2 прийнято на посаду бармена. Копії заяви ОСОБА_2 про прийняття на роботу від 30.11.2023 та наказу про її прийняття від 01.12.2023 № 1 містяться в матеріалах справи.
1.11          ФОП ОСОБА_1 01.12.2023 направив до органу ДПС повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту. Дане повідомлення було отримане органом ДПС 28.12.2023, що підтверджується квитанцією № 2.
1.12          Оцінюючи доводи апелянта щодо того, що під час проведення перевірки ДПС бармен-офіціант ОСОБА_2 надала пояснення, в яких зазначила, що була прийнята на роботу з 20.09.2023, колегія суддів зазначає, що отримані в ході перевірки пояснення не є належними та достатніми доказами, які можуть підтверджувати наявність підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ст. 265 КЗпП України.
1.13          Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою – сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі – Порядок № 509).
1.14          Згідно з пунктом 2 Порядку № 509 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю") штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їхніми заступниками (з підстав, визначених абзацами третім – сьомим цього пункту) (далі – уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
1.15          Пунктом 4 Порядку № 509 (в редакції постанови КМУ від 21.08.2019 № 823) передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали та вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду уповноважена посадова особа складає постанову про накладення штрафу на підставі документів, зазначених у п. 2 цього Порядку. Постанова складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки. Один залишається в уповноваженої посадової особи, інший надсилається суб`єкту господарювання або роботодавцю протягом трьох днів чи вручається їхньому представнику. У разі надсилання поштою це фіксується в матеріалах справи. 
1.16          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 640/17424/19, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від 21.08.2019 № 823, якою, зокрема, передбачалося накладення штрафів на підставі акта перевірки ДПС та змінювався порядок розгляду таких справ.
1.17          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва набрало законної сили 14.09.2021. Згідно зі ст. 265 КАС України, після набрання чинності рішенням суду нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або частково.
1.18          За ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що правовий акт застосовується лише до подій і фактів, які відбулися під час його чинності.
1.19           30.09.2010 Конституційний Суд України у рішенні № 20-рп/2010 визначив юридичні наслідки визнання нормативно-правового акта нечинним, часові межі його дії та межі застосування відновлених норм Конституції.
1.20          Визнання постанови КМУ від 21.08.2019 № 823 нечинною з 14.09.2021 впливає на розгляд цієї справи, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин та винесення постанови про накладення штрафу її норми не підлягали застосуванню.
1.21          Отже, у цій справі слід застосовувати Порядок № 509 у редакції, чинній до змін, внесених постановою КМУ від 21.08.2019 № 823. Відповідно до п. 2 Порядку № 509 (у відповідній редакції), штрафи могли накладатися лише на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, а не акта фактичної перевірки, що є предметом цього спору.
1.22          З урахуванням усіх обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували обставини, викладені в оскаржуваній постанові. Під час судового розгляду доводи апелянта щодо порушення позивачем законодавства про працю, яке могло б стати підставою для застосування фінансових санкцій, не знайшли підтвердження належними доказами.
1.23          Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, передбачених ст. 78 цього Кодексу.
1.24          Відповідно до ч. 2 ст. 77 цього Кодексу, у справах щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності його дій покладається на відповідача.
1.25          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Центрально-Західного міжрегіонального управління Держпраці № ЦЗ-2/ХМ/а-2 від 07.02.2024 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
1.26          Оцінюючи аргументи сторін, суд бере до уваги правові підходи Європейського суду з прав людини щодо обґрунтування судових рішень, викладені, зокрема, у справах «Салов проти України» (№ 65518/01, п. 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00, п. 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, п. 58). Відповідно до цих підходів принцип належного здійснення правосуддя вимагає, щоб судові рішення містили обґрунтування прийнятих висновків. Однак пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує суди детально відповідати на кожен аргумент, а ступінь деталізації обґрунтування залежить від характеру рішення (див. «Руїс Торіха проти Іспанії», серія A. 303-A, п. 29).
2.          Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2          Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,   316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.