Номер провадження: 22-ц/813/1884/24 
Справа № 522/21702/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича, від імені якого діє представник ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені, 

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму позики у розмірі 329 400,00 (триста двадцять дев`ять тисяч чотириста) гривень, суму пені за прострочення повернення позики за період з 01.10.2019 року по 09.12.2019 року у розмірі 227 286,00 (двісті двадцять сім тисяч двісті вісімдесят шість) гривень, що в загальній сумі складає 556 686,00 (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень.
Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати із сплати судового збору у розмірі 4 282,20 гривень (чотири тисячі двісті вісімдесят дві гривні 20 копійок).
05.01.2022 року до суду надійшло подання приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року подання приватного виконавця Шипкова Є.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду – задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса за виконавчим документом: АДРЕСА_2 , до виконання зобов`язань, покладених на неї за виконавчими листами Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року (№522/21702/19) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у загальному розмірі 560 968, 20 грн..
16.09.2022 року представником ОСОБА_3 – адвокатом Башук Дениса Сергійовича подано заяву про скасування тимчасового обмеження, у якій просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , застосоване на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року по справі № 522/21702/19.
В обґрунтування заяви вказав, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року у справі № 522/21702/19задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму позики у розмірі 329 400,00 грн., суму пені за прострочення повернення позики за період з 01.10.2019 року по 09.12.2019 року у розмірі 227 286,00 грн., що в загальній сумі складає 556 686,00 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати із сплати судового збору у розмірі 4 282,20 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року задоволено подання приватного виконавця Шипкова Є.О. та тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду. Вказав, що виконання виконавчого листа за рішенням суду забезпечується шляхом накладання арешту на все майно боржника. Загальний залишок заборгованості становить 603 438,93 грн. Зазначається, що ОСОБА_3 не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду та виконує його частковим погашенням, тому вважає, що відсутні підстави для застосування та дії обмежень прав ОСОБА_3 у виїзді за межі України, як заходу забезпечення виконання.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_3 – адвоката Башук Дениса Сергійовича про скасування тимчасової обмеження у праві виїзду за межі України - задоволено.
Скасувано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса за виконавчим документом: АДРЕСА_2 , яке встановлене ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 січня 2022 року, шляхом обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань покладених на неї за виконавчими листами Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року (№522/21702/19) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у загальному розмірі 560 968, 20 грн.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович, від імені якого діє представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року скасувати та у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після постановлення Приморським районним судом м. Одеса від 10 січня 2022 року ухвали про обмеження у праві виїзду за межі України боржницею так і не були викопані законі вимоги приватного виконавця. Хоча 24.05.2021 року боржнику ОСОБА_3 було вручено декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, ознайомлено її з правами та обов`язками сторін виконавчого провадження, станом на сьогодні відповідну декларацію нею не надано, доступу до приміщення, де мешкає боржниця, із метою опису належного їй рухомого майна - не надано. Враховуючи те, що за наслідком перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем не було виявлено жодного майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, подання боржником декларації, у який має зазначатись всі доходи, у тому числі, неофіційні: майно боржника, що перебуває у інших осіб, та інше - свідчить про те, що боржниця продовжує ухилятись від виконання рішення суду, що унеможливлює його належне виконання. Сам факт сплати боржницею у період з 12.10.2022 по 01.06.2023 12 500,00 грн. (у середньому 1 388.89 грн. на місяць), за умови недекларування нею неофіційних доходів та відсутності офіційних доходів, не може свідчити про її добросовісне виконання рішення суду, адже незрозуміло: яку частину із її доходів складає сума, яка нею перераховується на виконання рішення суду. Тим більш, що за рішенням суду має бути сплачена сума у розмірі 556 686,00 грн. та у разі сплати її у такому графіку, який зручний боржниці, рішення суду буде виконано через 33 роки, що звісно не відповідає конституційним принципам обов`язковості судового рішення та грубо порушує права стягувача. Тобто, сплата боржницею мізерних у відношенні до загальної суму боргу сум після вжиття щодо неї обмеження у праві виїзду за межі України не свідчить про те, що ї протиправна поведінка змінилась, чи нею виконуються законні вимоги виконавця та про припинення нею дій із ухилення від виконання рішення суду. Отже, висновки суду першої інстанції про те, що боржниця не ухиляється від виконання рішення суду суперечать положенням ст. 1, ч. 5 ст. 19 3У «Про виконавче провадження» та, у супереч ч. 4 ст. 263 ЦПК України, зроблені без врахування висновків Верховного Суду, викладених у Постанові по справі М0910/8130/17 від 19 серпня 2020 року, що є підставою для скасування ухвали у апеляційному порядку.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, на 17.12.2024 року о 15:30 годину ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представник – адвокат Башук Д.С. не з`явились, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Присутня в судовому засіданні представник приватного виконавця Шипкова Є.О. адвокат Зауліна О.Г. не заперечувала проти розгляду справи за відсутності інших учасників, які обізнані про розгляд справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість учасників справи, які не з`явились до суду, обізнаність про розгляд справи, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які скаржник посилаються в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, скасовуючи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що заявниця ОСОБА_3 не ухиляється від виконання рішення суду від 02.07.2020 року, частково погашає заборгованість на виконання рішення суду щомісячними платежами з жовтня 2022 року, що підтверджується наданими квитанціям зі сторони боржника, і що підтверджується приватним виконавцем. Майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено.
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені – задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму позики у розмірі 329 400,00 грн., суму пені за прострочення повернення позики за період з 01.10.2019 року по 09.12.2019 року у розмірі 227 286,00 грн., що в загальній сумі складає 556 686,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати із сплати судового збору у розмірі 4 282,20 грн. (а. с. 31-35).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.07.2020 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 02.07.2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені залишено без задоволення (а. с. 58-59).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року повернуто скаржнику (а. с. 97-98).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року у задоволені подання приватного виконавця Шипкова Є.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені відмовлено (а. с. 144-147).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року подання приватного виконавця Шипкова Є.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені, до виконання зобов`язань за рішенням суду задоволено (а. с. 197-201).
Матеріалами виконавчого провадження та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року встановлено наступні обставини.
На виконання у приватного виконавця Шипкова Є.О., перебуває зведене виконавче провадження № 65480144 із примусового виконання:
- виконавчого листа № 522/21702/19 від 20.04.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми позики у розмірі 329 400 грн., суми пені за прострочення позики за період із 01.10.2019 року у розмірі 227 286 грн., що в загальній сумі складає 556 686 грн.;
- виконавчого листа №522/21702/19 від 20.04.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 4282 грн..
Провадження за вказаними виконавчими листами (ВП №№ 65477919 та № 65476387) було відкрито постановами від 18.05.2021 року. У матеріалах справи наявне повідомлення про поштове відправлення №0500389720960 від 19.05.2021 року зі статусом «Досилання».
Також, у рамках виконавчого провадження №65476387 постановою від 18.05.2021 року було приватним виконавцем накладено арешт на кошти боржника а постановою від 18.06.2021 року накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення – 618 134,02 грн..
Відомості щодо арешту майна боржника були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 18.06.2021 року, про що свідчить витяг №262290893 від 18.06.2021 року.
Згідно інформації МВС України за боржником зареєстрований транспортних засобів не значиться.
Також суд вбачає, що приватним виконавцем Шипковим Є.О. 18.05.2021 року зроблено запити відносно боржника до Пенсійного фонду України, та надано відповіді щодо відсутності даних щодо боржника.
У приміщенні офісу приватного виконавця 24.05.2021 року боржнику ОСОБА_3 було вручено декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, ознайомлено її з правами та обов`язками сторін виконавчого провадження. Проте, у встановлений виконавцем строк така декларація боржником подана не була.
Суд вбачає, що приватним виконавцем Шипковим Є.О. 27.07.2021 року, 17.08.2021 року, 27.08.2021 року та 03.12.2021 року за номером телефону боржника НОМЕР_3 здійснювались дзвінки з повідомленням щодо виклику боржника за адресою приватного виконавця. Проте, боржник на виклики приватного виконавця не з`явився.
Також, приватним виконавцем неодноразово (20.05.2021 року, 11.11.2021 року, 19.11.2021 року) здійснювались виходи за місцем реєстрації боржника ( АДРЕСА_2 ), проте згідно актів за вказані дати «на багаточисленний стукіт у двір ніхто не відреагував, було залишено виклик на прийом до приватного виконавця».
Згідно відповіді ГУДМС України в Одеській області, яка надійшла на адресу приватного виконавця 29.09.2021 року, ОСОБА_3 документувалась паспортом гр. України НОМЕР_4 від 27.01.2020 року.
Згідно тверджень приватного виконавця, викладених у подані, станом на сьогоднішній день у рахунок погашення боргу було стягнуто лише 3 104, 76 грн., які були сплачені боржником не добровільно, а примусово на підставі платіжних вимог.
Колегія суддів виходить з наступного.
За приписами частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Зазначене конституційне положення відображено і у пункті 7 частини 3 статті 2 та статті 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 1 Закону України №1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
У справі, що переглядається встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені – задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму позики у розмірі 329 400,00 грн., суму пені за прострочення повернення позики за період з 01.10.2019 року по 09.12.2019 року у розмірі 227 286,00 грн., що в загальній сумі складає 556 686,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати із сплати судового збору у розмірі 4 282,20 грн.
20.04.2021 було видано виконавчі листи:
- виконавчого листа № 522/21702/19 року щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми позики у розмірі 329 400 грн., суми пені за прострочення позики за період із 01.10.2019 року у розмірі 227 286 грн., що в загальній сумі складає 556 686 грн.;
- виконавчого листа №522/21702/19 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 4282 грн..
Провадження за вказаними виконавчими листами (ВП № 65477919 та № 65476387) було відкрито приватним виконавцем Шипковим Є.О., постановами від 18.05.2021 року.
Постановою від 18.05.2021 було об`єднано виконавчі провадження №№ 65477919 та № 65476387 у зведене виконавче провадження № 65480144.
В рамках зведеного виконавчого провадження № 65480144 приватним виконавцем вчинялись всі необхідні дії передбачені Законом №1404-VIII.
Відомості щодо арешту майна боржника були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 18.06.2021 року, про що свідчить витяг №262290893 від 18.06.2021 року.
Згідно інформації МВС України за боржником зареєстрований транспортних засобів не значиться.
Також приватним виконавцем Шипковим Є.О. 18.05.2021 року зроблено запити відносно боржника до Пенсійного фонду України, та надано відповіді щодо відсутності даних щодо боржника.
У приміщенні офісу приватного виконавця 24.05.2021 року боржнику ОСОБА_3 було вручено декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, ознайомлено її з правами та обов`язками сторін виконавчого провадження. Проте, у встановлений виконавцем строк така декларація боржником подана не була.
23.10.2021 року приватний виконавець Шипков Єгор Олексійович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року у задоволені подання приватного виконавця Шипкова Є.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені відмовлено (а. с. 144-147).
05.01.2022 року приватний виконавець Шипков Єгор Олексійович повторно звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року подання приватного виконавця Шипкова Є.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за позикою та пені, до виконання зобов`язань за рішенням суду задоволено (а. с. 197-201).
Зі змісту даної ухвали вбачається, що таке обмеження було застосованого до боржника ОСОБА_3 у зв`язку із доведеністю факту її ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.
Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року, якою задоволено подання приватного виконавця Шипкова Є.О. та до боржника ОСОБА_3 застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, і якою встановлено ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням про стягнення боргу на користь ОСОБА_2 , в апеляційному порядку не оскаржено. 
Тому встановлені під час розгляду подання виконавця обставини, а також набуті судом висновки, зокрема щодо ухилення боржника від виконання рішення суду, на підставі яких і було вжито тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, приймаються апеляційним судом, як доведені. 
Відповідно до частини п`ятої статті 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Заявниця ОСОБА_3 заявляючи про необхідність скасування застосованого судом до неї обмеження у праві виїзду з України, посилається на те, що вона жодним чином не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, не дивлячись на відсутність майна, за рахунок якого можна виконати судове рішення, відсутність стабільного доходу, намагається з 2023 року робити відрахування які мають систематичний, стабільний характер.
На підтвердження зазначеним обставинам надано відповідь приватного виконавця щодо часткових погашень боржником станом на 23.05.2023 року, а саме: 2 922,83 грн. - 11.06.2021 року; 1 000,29 грн. - 07.11.2022 року; 811,49 грн. - 08.02.2023 року; 1 500 грн. - 07.03.2023 року; 1 500 грн.- 06.04.2023 року; 1 500,03 грн.- 02.05.2023 року.
Суд першої інстанції вказані доводи взяв до уваги та постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що ОСОБА_3 не ухиляється від виконання рішення суду від 02.07.2020 року, частково погашає заборгованість на виконання рішення суду щомісячними платежами з жовтня 2022 року, що підтверджується наданими квитанціям зі сторони боржника, і що підтверджується приватним виконавцем. Майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.
Проте суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 24.05.2021 року боржнику ОСОБА_3 було вручено декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, ознайомлено її з правами та обов`язками сторін виконавчого провадження. 
У встановлений виконавцем строк така декларація боржником подана не була.
Доказів подання відповідної декларації заява ОСОБА_3 так і матеріали справи не містять і на час звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України та на час перегляду в апеляційному порядку ухвали суду про скасування такого обмеження у відношенні боржника.
Сам факт погашення боржником заборгованості в період з 12.10.2022 року по 01.06.2023 року у розмірі обраному боржником на власний розсуд (до 1500 грн. щомісячно) в контексті триваючого недекларування нею офіційних доходів, не надає приватному виконавцю можливості перевірити, що ті платежі на погашення заборгованості, які боржниця здійснює добровільно, не є меншими ніж той розмір обов`язкових платежів боржника, який становить 20% від його доходу (20%) і що боржник не ухиляється саме в такий спосіб від виконання судового рішення про стягнення боргу. 
Крім того, згідно ч. 2 ст. 70 Закону №1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
У зв`язку з тим, що боржниця не декларує офіційні доходи на вимогу приватного виконавця, вказане унеможливлює у передбачений ч. 2 ст. 70 Закону №1404-VIII порядку, відрахування 20 відсотків для сплати заборгованості.
Також із наявних у справі доказів колегія суддів не вбачає, що застосоване судом до боржника обмеження у праві його виїзду за межі України, створює такі перешкоди у її професійному, особистому та сімейному житті, які свідчили би про неспівмірність такого заходу його меті – виконання остаточного рішення суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України через недоведеність. Натомість це не перешкоджає ОСОБА_3 у разі зміни обставин, які впливають на виконання неї рішення суду, та/або пов`язані з її особистим (сімейним) життям за наявності відповідних доказів повторно звернутися до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Враховуючи, що ухвала суду, що оскаржується постановлена з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для її скасування, ухвалу суду на підставі положень пункту 4 частини 1, пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України слід скасувати, постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича, від імені якого діє представник ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року– скасувати.
Заяву представника ОСОБА_3 – адвоката Башук Дениса Сергійовича про скасування тимчасової обмеження у праві виїзду за межі України – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений: 30.12.2024 року.

Головуючий:                                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        А.П. Заїкін

                                                                               С.О. Погорєлова