ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/5820/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Олефіренко Н.А.,     
секретар судового засідання Бендес А.Г. 
          за участю позивача ОСОБА_1 
                   представника позивача Кузякова О.В.
                   представника відповідача Грановського М.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 (повний текст 11.10.2024, головуючий суддя Савченко А.В.)
           в адміністративній справі №160/5820/23 за позовом   ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,-   
ВСТАНОВИВ:

          Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 24.03.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 14.02.2023 року №245-К в частині накладення на старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 20.02.2023 року №77о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- поновити майора поліції ОСОБА_1 на раніше займаній посаді старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплатити йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 21.02.2023 р. до 11.07.2023 року (включно) у розмірі 87 910,68 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 31.01.2023 р. начальником ГУНП в Дніпропетровській області видано наказ №288, яким призначено службове розслідування за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_1 . У вказаному наказі зазначено, що 30.01.2023 р. до ГУНП надійшла інформація про те, що цієї ж доби працівниками УСБУ в Дніпропетровській області та Дніпропетровською обласною прокуратурою, у рамках кримінального провадження №42022040000000477, відкритого 27.12.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 с.368 КК України, задокументований факт отриманням старшим оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 від громадянки «С», неправомірної вигоди в сумі 40 000 грн. за невтручання в функціонування місця розпусти, яке остання збиралася організувати. 14.02.2023 року наказом ГУНП в Дніпропетровській області від №245к було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни.
У зв`язку з реалізацією наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 14.02.2023 року №245к наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 20.02.2023 року № 77 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), Закону України «Про Національну поліцію», з 20.02.2023 року. Крім цього, у рамках вищезазначеного кримінального провадження майору поліції ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Отже причиною звільнення є саме відкриття кримінального провадження та вручення підозри, а не порушення щодо ненадання на технічний огляд службового транспорту, що свідчить про протиправність такого звільнення. Позивач вказує, що йому не було надано можливості скористатися правом на надання пояснень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.214-219 т.1).
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 року вказане рішення залишено без змін (а.с. 64-67 т.2).
Позивач оскаржив в касаційному порядку рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 року.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2024 р. (а.с.166-184 т.2):
скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 року; 
справу №160/5820/23 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
В Постанові Верховного Суду від 11.04.2024 р., зокрема, зазначено, що дії відповідача позбавили позивача можливості реалізувати право на надання пояснень та на захист. Дисциплінарну комісію було створено для перевірки інформації щодо вчинення дисциплінарного проступку за фактом досудового розслідування у кримінальному провадженні №42022040000000477 від 27.12.2022 року відносно ОСОБА_1 , натомість комісія установила зовсім інші дисциплінарні проступки у службі ОСОБА_1 , не пов`язані з підставами призначення службового розслідування і саме ці порушення покладено в основу оскаржуваних наказів.
Суди обох попередніх інстанцій, в світлі мотивів позивача, не перевіряли, які фактичні обставини було встановлено дисциплінарною комісією та які матеріали вона зібрала і дослідила під час дисциплінарного провадження, та чи встановила у підсумку, які конкретно порушення службової дисципліни вчинив позивач, зокрема, у межах тих питань, які стали приводом для створення дисциплінарної комісії та призначення службового розслідування (а.с. 181, 182 т.2).
При новому розгляді справи №160/5820/23 суд першої інстанції врахував висновки  Верховного Суду, що викладені в постанові від 11.04.2024 р., та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року позов задовольнив (а.с.106-133 т.3):
Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.02.2023 року №245-К в частині накладення на старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1   дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Визнав протиправним та скасував наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 20.02.2023 року №77о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Поновив ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області з 20.02.2023 р.
Рішення суду першої інстанції від 30.07.2024 року мотивоване тим, що аналіз зібраних та досліджених судом доказів вказує на помилковість висновків службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову.   
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 30.07.2024 року відповідач подав  апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позу відмовити.
Вказує, що аналізуючи зібрані матеріали службового розслідування, положення нормативно-правових актів, котрі регламентують діяльність Національної поліції України, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 , в умовах воєнного стану, нехтуючи покладеним на нього вимогами та заборонами, незважаючи на вжиті керівництвом ГУНІ та Національної поліції України заходи (вимоги) щодо недопущення випадків порушень працівниками поліції службової дисципліни і законності, вчинив діяння, несумісне зі званням поліцейського, оскільки скоїв проступок, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам та підриває довіру до нього як до правоохоронця і носія влади.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
У судовому засіданні учасники справи підтримали свої позиції щодо рішення суду першої інстанції від 30.07.2024 року.
Позивач, представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник відповідача просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 30.07.2024 року скасувати, та відмовити в задоволенні позову.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
До Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшла інформація, що 30.01.2023 року працівниками УСБУ в Дніпропетровській області та Дніпропетровською обласною прокуратурою, у межах кримінального провадження №42022040000000477, відкритого 27.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, задокументовано факт отриманням старшим оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління Національної поліції в Дніпропетровській області Вороніним Д.Ю. від громадянки «С» неправомірної вигоди в сумі 40 000 грн за невтручання в функціонування місця розпусти, яке остання збиралася організувати.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 31.01.2023 року №288 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію з метою перевірки отриманої інформації.
За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 13.02.2023 року, в якому зафіксовано інформацію щодо обставин порушення кримінального провадження №42022040000000477, а також інші проступки ОСОБА_1 , які виразились у:
бездіяльності щодо надання інформації позивачем про обрання запобіжного заходу та перебування на лікарняному; введення в оману безпосереднього керівника – капітана поліції ОСОБА_2 , про успішне складання тестування з функціональної, загально профільної, вогневої та тактичної підготовки за січень 2023 року; порушення порядку використання і зберігання транспортних засобів та не проходження передрейсових медичних оглядів та інструктажів; невиконання вимог керівництва УМП ГУНП, визначені підпунктами 2– 4 пункту 2 розділу ІІІ Протоколу від 04 листопада 2022 року.
Висновок також містить пропозицію застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.02.2023 року №245к, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пунктів 1, 5 частини 3 статті 1, частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, абзацу 9 підпункту 1 пункту 7 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2016 року №50, пунктів 9, 12, 13, 14 розділу III, пункту 10 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 року №757, пункту 2.2.1 наказу ГУНП від 10.01.2023 року №55 «Про організацію службової підготовки в структурних та територіальних підрозділах ГУНП у 2023 навчальному році», пунктів 3.13, 7.10 Порядку експлуатації службового автотранспорту ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженого наказом ГУНП від 11.08.2021 року №1670, що виразилося у недотримані принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, не інформуванні керівництва про допущені порушення та обставини, що унеможливлюють виконувати поставлені завдання та обов`язки, не виконанні завдань керівництва, визначених протоколом УМП ГУНП від 04.11.2022 року №4/5-1596, не проходженні у листопаді, грудні 2022 року та січні 2023 року, перед виїздом на службовому автомобілі «DAEWOO LANOS», н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), передрейсових медичних оглядів та інструктажів, ненаданні даного транспортного засобу на огляд технічного стану відповідальною за автотранспортну діяльність особі, а також неправильному веденні дорожніх листів за вказаний проміжок часу, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, застосовано до старшого оперуповноваженого першого відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 20.02.2023 року №77 о/с старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з нелегально міграцією) управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 20.02.2023 року.
Позивач вважає протиправними накази від 14.02.2023 року №245к та від 20.02.2023 року №77 щодо його звільнення).
Суд першої інстанції після нового розгляду справи позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року №2337-VIII.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. 
Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту поліцейський зобов`язаний знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки. 
Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. 
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статут, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. 
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
За правилами частини 2 статті 19 цього ж Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно із частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: 
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 року за №1576/29706). 
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. 
Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (абзац 2 пункту 1 Правил).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Основні вимоги до поведінки поліцейського» названих Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: 
неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 
професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
За визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. 
Згідно із частинами 1 та 3 статті 11 цього Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 
1) зауваження; 
2) догана; 
3) сувора догана; 
4) попередження про неповну службову відповідність; 
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 
6) звільнення з посади; 
7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. 
Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. 
Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у 10-ти денний строк.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно із частинами 1 та 2 статі 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 
5) користуватися правничою допомогою.
Згідно із частинами 1, 3 статті 19 цього Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 
2) підстава для призначення службового розслідування; 
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Положеннями частин 7 та 8 цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2123-IX Дисциплінарний статут доповнено розділом V такого змісту: 
«Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану». 
Вказані зміни набрали чинності 01.05.2022 року.
Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. 
У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (уповноважена особа).
За правилами частин першої 1 та 3 статті 27 цього ж Статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. 
Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.
Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.
За змістом пунктів 1, 2 розділу ІІ «Призначення службового розслідування» Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 року №893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807 (Порядок №893) службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних:  
про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; 
повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу 2 цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктами 1, 4, 7, 13, 14 розділу V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити:
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:
одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;
одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;
отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.
Згідно з пунктом 2 розділу VI «Оформлення матеріалів службового розслідування» Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. 
Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прийняття рішення за результатами службового розслідування» цього ж порядку у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. 
У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Колегія суддів апеляційної інстанції, надаючи оцінку наказам відповідача від 14.02.2023 року №245к та від 20.02.2023 року №77 щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення та звільнення позивача зі служби в поліції бере до уваги висновки Верховного Суду у даній справі.
Так, Верховний Суд, скасовуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 року, та направляючи справу №160/5820/23 на новий розгляд до суду першої інстанції, вказав таке.
У постанові від 30.09.2020 року №200/142/20-а, на яку також послався скаржник, Верховний Суд за подібних правовідносин та відповідного нормативного регулювання, зазначив, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. 
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Поруч із цим варто зауважити про те, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, є окремими підставами для звільнення із органів внутрішніх справ, не пов`язаними (не зумовленими) із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності.
Верховний Суд звернув увагу на те, що вчинення працівником органів внутрішніх справ діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення з органів внутрішніх справ. 
Проте це інші підстави і їх не слід ототожнювати з підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
Водночас, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.
Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.
При цьому, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки,  підсумку, настали для такої особи.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. 
При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. 
Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6.10.1982 року у справі “X. v. Austria” про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7.10.1987 року у справі “C. v. the United Kingdom” про неприйнятність заяви № 11882/85). 
Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі “Ringvold v. Norway”, заява № 34964/97). 
Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Отже, відсутність обвинувального вироку в кримінальній справі відносно позивача не впливає на наявність чи відсутність у його діянні складу дисциплінарного проступку.
Матеріалами справи підтверджується, що Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 31.01.2023 року №288 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію з метою перевірки отриманої інформації про те, що 30.01.2023 року працівниками УСБУ в Дніпропетровській області та Дніпропетровською обласною прокуратурою, у межах кримінального провадження №42022040000000477, відкритого 27.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України у зв`язку із задокументованим фактом отриманням старшим оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління Національної поліції в Дніпропетровській області Вороніним Д.Ю. від громадянки «С» неправомірної вигоди в сумі 40 000 грн за невтручання в функціонування місця розпусти, яке остання збиралася організувати.
При цьому, Верховний Суд у справі №160/5820/23 також зазначив, що у цій справі суди попередніх інстанцій вирішуючи спір, керувалися тим, що службовим розслідуванням установлено факт порушення позивачем:
службової дисципліни, 
недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», 
Присяги працівника поліції, пунктів 1, 5 частини 3 статті 1, частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України,
абзаців 2, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, 
абзацу 9 підпункту 1 пункту 7 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2016 року №50, 
пунктів 9, 12, 13, 14 розділу III, пункту 10 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 року №757, 
пункту 2.2.1 наказу ГУНП від 10.01.2023 року №55 «Про організацію службової підготовки в структурних та територіальних підрозділах ГУНП у 2023 навчальному році», 
пунктів 3.13, 7.10 Порядку експлуатації службового автотранспорту ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженого наказом ГУНП від 11.08.2021 року №1670, 
що виразилося у недотримані принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та 
вчиненні дій, не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та 
призвели до приниження авторитету Національної поліції України, 
не інформуванні керівництва про допущені порушення та обставини, що унеможливлюють виконувати поставлені завдання та обов`язки, 
не виконанні завдань керівництва, визначених протоколом УМП ГУНП від 04.11.2022 року №4/5-1596, 
не проходженні у листопаді, грудні 2022 року та січні 2023 року, перед виїздом на службовому автомобілі «DAEWOO LANOS», н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), передрейсових медичних оглядів та інструктажів, 
ненаданні даного транспортного засобу на огляд технічного стану відповідальною за автотранспортну діяльність особі, 
а також неправильному веденні дорожніх листів за вказаний проміжок часу, 
тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади.
При цьому, основні мотиви, якими позивач обґрунтовував свої доводи, полягали в порушенні відповідачем процедури проведення службового розслідування, зокрема,
1. ненадання йому можливості скористатися правом на захист та надання пояснень по суті питань, для перевірки яких було створено дисциплінарну комісію, 
2. необґрунтованості висновків службового розслідування, з огляду на відсутність у них посилань на обставини, в чому саме полягало порушення службової дисципліни, якими доказами це підтверджується та до яких негативних наслідків призвело.
Зокрема позивач зазначав, що відповідач був обізнаний про неможливість прибуття у встановлений ним строк з огляду на те, що цьому перешкоджало перебування на лікарняному та вжиті до ОСОБА_1 у кримінальному провадженні запобіжні заходи. 
Позивач вважає, що дії відповідача позбавили позивача можливості реалізувати право на надання пояснень та на захист. 
Крім цього, позивач зазначає, що дисциплінарну комісію було створено для перевірки інформації щодо вчинення дисциплінарного проступку за фактом досудового розслідування у кримінальному провадженні №42022040000000477 від 27.12.2022 року відносно ОСОБА_1 .
Натомість комісія установила зовсім інші дисциплінарні проступки у службі ОСОБА_1 , не пов`язані з підставами призначення службового розслідування і саме ці порушення покладено в основу оскаржуваних позивачем наказів.
Отже, ці обставини підлягають дослідженню з наданням відповіді на аргументи позивача.
Перевірці також підлягають які саме фактичні обставини було встановлено дисциплінарною комісією та які матеріали вона зібрала і дослідила під час дисциплінарного провадження, та чи встановила у підсумку, які конкретно порушення службової дисципліни вчинив позивач, зокрема, у межах тих питань, які стали приводом для створення дисциплінарної комісії та призначення службового розслідування.
слід  зазначити, що дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясування складу дисциплінарного проступку в її діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ті самі дії особи-поліцейського отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали чи можуть настати для такої особи.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення має враховуватися характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. До того ж, звільнення зі служби в поліції, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. 
Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Водночас ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. 
При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. 
Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» (Kraska v. Switzerland), заява №13942/88, §30, від 19.04.1994  року у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands), заява №16034/90, §59, від 12.02.2004     року у справі «Перез проти Франції» (Perez v. France), заява №47287/99, §80).
Відповідно до частини 3 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Відсутність обвинувального вироку в кримінальній справі відносно позивача не впливає на наявність чи відсутність у його діянні складу дисциплінарного проступку.
Натомість, необхідно встановити, які саме факти, встановлені у дисциплінарному провадженні, стали підставою для дисциплінарної відповідальності.
У висновку про результати службового розслідування вказано таке.
30.01.2023 року до Головного управління надійшла інформація про те, що цієї ж доби працівниками управління СБ України в Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури, в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42022040000000477, розпочатого 27.12.2022 за частиною 3 статті 368 КК України, задокументований факт отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди в сумі 40000 грн.
Як з`ясовано, 30.01.2023 близько 14 год. 30 хв. в домофон адмінбудівлі УМП ГУНП зателефонував невідомий та попрохав поліцейського, який відповів на зазначений дзвінок, а саме начальника сектору організаційно-аналітичної роботи УМП ГУНП майора поліції ОСОБА_3 провести його до начальника даного управління полковника поліції Демшевського Андрія Віталійовича.
Після доповіді про зазначений факт останньому, за його вказівкою, майор поліції ОСОБА_4 впустив невідомих (у кількості 2-х осіб, в цивільному одязі) до приміщення УМП ГУНП та провів їх до службового кабінету вищевказаного керівника.
Надалі, один із невідомих чоловіків представився працівником управління СБ України в Дніпропетровській області (далі - СБ України) та запитав у полковника поліції ОСОБА_5 , де знаходиться робоче місце майора поліції ОСОБА_1 .
У свою чергу, полковник поліції Демшевський А.В. проводячи останніх до службового кабінету (№ 10) майора поліції Вороніна Д.Ю., поцікавився, з якою метою він їм потрібен, на що працівники СБ України відповіли, що по приїзду прокурора з Дніпропетровської обласної прокуратури, в даному приміщені будуть проводитися слідчі дії.
У службовому кабінеті майора поліції ОСОБА_1 залишився один із співробітників СБ України, а інший, який спілкувався з полковником поліції Демшевським А.В., вийшов на подвір`я.
Через незначний проміжок часу, до УМП ГУНП прибув прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який спільно з працівниками СБ України (перебували у відповідному однострої та з вогнепальною зброєю) пройшов до службового кабінету майора поліції ОСОБА_1 та, у присутності полковника поліції Демшевського А.В., почав проводити в ньому обшук.
Зазначена слідча дія була невідкладною, тобто проводилась у порядку, визначеному частиною 3 статті 233 КПК України, у зв`язку з чим, відповідної ухвали слідчого судді керівництву УМП ГУНП надано не було.
Під час обшуку (близько 16 год. 30 хв.) полковник поліції Демшевський А.В. дізнався від прокурора ОСОБА_7 , що майор поліції Воронін Д.Ю. затриманий у порядку статті 208 КПК України, оскільки було задокументовано факт отримання неправомірної вигоди в 40000грн. від громадянки ОСОБА_8 за невтручання функціонування місця розпусти, яке остання збиралася організувати.
Водночас, прокурор ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_1 наразі перебуває з працівниками СБ України на подвір`ї поряд з адмінбудівлею УМП ГУНІ, та наголосив про заборону будь-кому з управління спілкуватися з даним поліцейським.
В цей час, полковник поліції ОСОБА_5 зателефонував безпосередньому керівнику майора поліції ОСОБА_1 - заступнику начальника управління - начальнику першого відділу (боротьби з нелегальною міграцією) УМІ ГУНП капітану поліції ОСОБА_10 який перебував на нараді в Центральній окружній прокуратурі м. Дніпра та повідомив про обставини, які відбуваються в управлінні.
Капітан поліції ОСОБА_10 одразу прибув на місце події, однак поспілкуватися зі своїм підлеглим - майором поліції ОСОБА_1 , також не зміг.
Слід зазначити, що у першій половині дня (до прибуття в управління працівників СБ України), майор поліції ОСОБА_1 знаходився у своєму службовому кабінеті №10 та займався моніторингом мережі інтернет з метою виявлення відомостей, що можуть свідчити про факти порушення міграційного законодавства України.
Про наміри зустрічатися 30.01.2023 з цивільними особами, вказаний поліцейський своїм керівникам не доповідав. В який час він покинув адмінбудівлю УМП ГУНП, останнім не відомо.
Після обшуку, прокурор ОСОБА_6 надав полковнику поліції ОСОБА_5 копію відповідного протоколу про проведення вказаної процесуальної дії, згідно якого було вилучено: службовий комп?ютер майора поліції ОСОБА_1 , два його записники та флеш-носій.
У подальшому, вказаного поліцейського було поміщено до ізолятору тимчасового тримання № 1 ГУНП.
Необхідно зауважити, що на подвір`ї адмінбудівлі УМП ГУНП, серед осіб, які проводили невідкладні слідчі дії та затримували вищевказаного поліцейського, майор поліції ОСОБА_3 побачив знайомого йому адвоката ОСОБА_11 , у зв`язку з чим зробив висновок, що він представляє інтереси майора поліції ОСОБА_1 (ймовірно уклав з ним відповідний договір).
Ha підставі зазначеного, 31.01.2023 близько 12 год. 00 хв. майор поліції Дубина О.Ю. зателефонував даному адвокатові за м.н.т. НОМЕР_2 , який підтвердив припущення щодо здійснення ним юридичного захисту майора поліції ОСОБА_1 .
У ході телефонної розмови, майор поліції ОСОБА_3 попрохав останнього надати інформацію з приводу обставин справи (чи вручили ОСОБА_1 повідомлення підозру та коли планується обрання запобіжного заходу). Адвокат ОСОБА_12 відповів, що чекає дзвінка з Дніпропетровської обласної прокуратури, щоб виїхати на вручения повідомлення про підозру вказаному поліцейському.
Приблизно о 17 год. 00 хв. майору поліції ОСОБА_3 передзвонив зазначений адвокат та розповів, що майору поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру за частиною 3 статті 368 КК України та 01.02.2023 планується обрання запобіжного заходу (час не повідомив).
01.02.2023 близько 19 год. 00 хв. майор поліції ОСОБА_3 знову зателефонував адвокатові. У ході розмови, останній повідомив, що судове засідання пройшло, за результатами якого майору поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. При цьому, з його слів, ухвалою суду, майору поліції ОСОБА_1 заборонено спілкуватися з працівниками УМП ГУНП та покидати територію м. Кам`янське.
02.02.2023 близько 11 год. 00 хв. - 12 год. 00 хв. майор поліції ОСОБА_3 знову зателефонував адвокату Ільну Ігорю та попрохав надати копії ухвали про обрання запобіжного заходу і повідомлення про підозру майору поліції ОСОБА_1 , на що останній відмовився.
Наголосив, що це є адвокатською таємницю та з даним проханням порекомендував звертатися безпосередньо до майора поліції ОСОБА_1 , так як в нього є на руках зазначені документи, і якщо він забажає - їх надасть. При цьому, адвокат проінформував, що вказаний поліцейський з 01.02.2023 перебуває на лікарняному, однак документів з цього приводу не надав.
Зазначену інформацію майору поліції ОСОБА_3 в телефонному режимі підтвердили в реєстратурі ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Дніпропетровській області» поліклініки м. Кам?янське, про що він повідомив керівництву управління.
З метою належної, повної, всебічної, неупередженої та об`єктивної перевірки всіх обставин зазначеної події, 02.02.2023 за вих. N 533/103/03-2023 до Дніпропетровської обласної прокуратури було надіслано запит з проханням посприяти в проведенні службового розслідування шляхом надання наступних документів (інформації): 
- копію ухвали суду (з повним текстом) на проведення 30.01.2023 обшуку в адміністративній будівлі управління міграційної поліції ГУНП; 
- копію повідомлення про підозру майору поліції ОСОБА_1 (з повним текстом); 
- копію ухвали суду про обрання майору поліції ОСОБА_1 запобіжного заходу (з повним текстом).
Або, у разі неможливості надати окремі копії запитуваних документів, хоча б часткову інформацію, що в них міститься (наприклад - зміст обставин, за яких повідомлено вищевказаному поліцейському про підозру та обрано відповідний запобіжний захід).
Разом із цим, після передання 02.02.2023 даного запиту до канцелярії Дніпропетровської обласної прокуратури, дисциплінарною комісією неодноразово було проведено розмову з прокурором ОСОБА_6 (під час особистої зустрічі та в телефонному режимі), з метою отримання відповіді у найкоротший строк.
Однак, останній повідомив, що у наданні запитуваних копій документів відмовляє. Письмову відповідь надасть за можливістю, у вільний час.
Аналізом відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/ було виявлено ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2023 (справа Nє 203/600/23) про обрання запобіжного заходу поліцейському УМП ГУНП, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, у кримінальному провадженні Nє 42022040000000477, якого було затримано 30.01.2023.
Виходячи з вищевказаного, дисциплінарна комісія зробила висновок, що вказана ухвала стосується саме майора поліції ОСОБА_1 , згідно якої, до останнього дійсно застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, за місцем його фактичного постійного проживання, строком на 2 місяці, до 30.03.2023 включно.
Разом із цим, останньому заборонено, протягом вказаного строку залишати місце фактичного проживання, у період часу з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., а також зобов`язано: 
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожним викликом; 
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду: 
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 
- утриматись від спілкування у будь-який позапроцесуальний спосіб зі свідками у кримінальному провадженні.
Таким чином, дисциплінарною комісією було встановлено, що інформація щодо заборони рішенням суду спілкуватися майору поліції ОСОБА_1 з поліцейськими УМП ГУНП, не відповідає дійсності.
Натомість, вказаний поліцейський, жодним чином (в тому числі через сторонніх осіб та адвоката) не намагався передати керівництву (та іншим поліцейським) УМП ГУНП інформацію щодо повідомлення йому про підозру, обрання запобіжного заходу та перебування на лікарняному. Жодних документів з цього приводу, будь-якими засобами, не надсилав.
Поряд з вищевикладеним, керівництво управління охарактеризувало майора поліції ОСОБА_1 досить позитивно, у зв`язку з чим з метою встановлення істини у наданій інформації (характеристики) щодо відношення вказаного поліцейського до несення служби, працівниками УГІ ГУНП було здійснено перевірку службової діяльності останнього, у ході якої виявлено недоліки в системі службової підготовки, грубі порушення транспортної дисципліни та не виконання вимог керівництва, а саме:
- в порушення абзацу 9 підпункту 1 пункту 7 розділу ІІІ Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 N50, та пункту 2.2.1 наказу ГУНП від 10.01.2023 Nє 55 «Про організацію службової підготовки в структурних та територіальних підрозділах ГУНП у 2023 навчальному році», щомісячні тестування з функціональної, загальнопрофільної (безпека житєдіяльності, домедична підготовка, психолгічна підготовка), вогневої та тактичної підготовок за січень 2023 року не проходив.
Більш того, увів в оману безпосереднього керівника - капітана поліції ОСОБА_2 про успішне складання вказаних тестувань. 
Тобто свідомо знехтував вимогами частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та не доповів останньому про відсутність можливості їх пройти з обґрунтуванням причин і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні вищевказаних вимог наказів МВС України та ГУНП про організацію службової підготовки.
- всупереч вимогам пунктів 9, 12, 13, 14 розділу III, пункту 10 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 N757, пунктів 3.13, 7.10 Порядку експлуатації службового автотранспорту ГУНІ в Дніпропетровській області, затвердженого наказом ГУНІ від 11.08.2021 № 1670, у листопаді, грудні 2022 року та січні 2023 року, маючи дозволи на позагаражне зберігання, перед виїздом на закріпленому (у 2022 році – наказом ГУНІ від 30.09.2023 N 1519 та у 2023 році - наказом ГУНІ від 12.01.2023 № 87) службовому автомобілі «DAEWOO LANOS», н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), передрейсові медичні огляди (не менше трьох оглядів на тиждень перед виїздом і двох оглядів на тиждень в кінці зміни) та інструктажі (не менше одного спеціального інструктажу на тиждень) не проходив, вказаний автотранспорт на огляд технічного стану відповідальною за автотранспортну діяльність особою, не надавав.
При цьому, особисто дорожній лист Nє 242 за січень 2023 року не заповнював, а надаючи інформацію про використання ним службового транспортного засобу, прохав це робити оперуповноваженого другого відділу УМП ГУНІ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 який не усвідомлюючи та не розуміючи вимоги щодо правильного його введення, ставив свої підписи майже у всіх графах, в чому свою провину визнав та зобов`язався у подальшому не допускати подібних проступків та попередньо аналізувати прохання старших колег на предмет їх правомірності.
В порушення частин 1 та 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, спільно з оперуповноваженим сектору організаційно-аналітичної роботи УМП ГУНП майором поліції ОСОБА_14 який, на той час, разом із майором поліції ОСОБА_1 обслуговував Кам?янську оперативну зону, не виконав вимоги керівництва УМП ГУНІ, визначені підпунктами 2 - 4 пункту 2 розділу III Протоколу від 04.11.2022 N 4/5-1596, а також не доповів безпосередньому керівнику - капітану поліції ОСОБА_10 , про відсутність можливості їх виконати з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні вказаних вимог: 
- у рамках кримінального провадження N 12022041030000017 від 06.01.2022 за частиною 1 статті 301-1 КК України, не визначився щодо перспектив вручення повідомлення про підозру фігурантам по справі та скерування її до суду; 
- у рамках кримінальних проваджень N 1202104000000772 від 20.10.2021 за частиною 3 статті 301-1 КК України та Nє 120220410300000438 від 09.04.2022 за частиною 2 статті 301-1 КК України, не вжив вичерпних заходів щодо встановлення додаткових фактів скоєння зазначених кримінальних правопорушень, з подальшим забезпеченням їх внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та вручень повідомлень про підозру фігурантам по справах; 
- у рамках кримінального провадження N 12021041430000212 від 16.08.2021 за частиною 1 статті 301 КК України, не вжив вичерпних заходів щодо погодження з Жовтоводською окружною прокуратурою питання про виділення матеріалів щодо умисного доступу до дитячої порнографії на території смт. Новомиколаївка, Кам`янського району, з подальшим внесенням зазначеного матеріалу до Єдиного реєстру досудових розслідувань та його реалізації.
Дисциплінарна комісія звертає увагу на той факт, що за не виконання вимог підпунктів 2 - 4 пункту 2 розділу ІІІ Протоколу від 04.11.2022 N 4/5-1596, керівництво УМП ГУНІ усно попередило майора поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_14 про недопущення подібних прогалин в службовій діяльності у подальшому та настання негативних наслідків у разі порушення службової дисципліни.
В той же час, за низьку результативність та не виконання у визначені терміни завдань, вказаних у попередньому протоколі наради при керівництві УМП ГУНП від 30.09.2022 N 4/3-1351, зазначеним поліцейським, у листопаді 2022 році, розмір премії було встановлено на 30% менше, ніж встановлені граничні розміри грошового забезпечення за займаними ними посадами.
Тобто, майор поліції ОСОБА_1 неодноразово не виконував завдання поставлені на нарадах керівництва, що вказує про непрофесійне ставлення до виконання покладених на нього обов`язків.
Виходячи із вищевикладеного, в діях майора поліції ОСОБА_1 , спостерігається систематичність у не інформуванні керівництва про допущені ним порушення та обставини, котрі унеможливлюють виконати ті чи інші завдання, що на думку дисциплінарної комісії, й призвело до не вжиття останнім усіх можливих заходів щодо інформування керівництва УМП ГУНІ про обставини його затримання, повідомлення про підозру, обрання запобіжного заходу та про відкриття лікарняного, з підтверджуючими на те документами, що є грубим порушенням пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (не інформування безпосереднього керівника про причини та умови, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського).
Виявлені порушення у службовій діяльності майора поліції ОСОБА_1 , за своєю суттю та в сукупності, надають достатньо підстав вважати, що останній допускає їх свідомо, всупереч основних обов`язків поліцейського та нормативно-правових документів, які регламентують питання дотримання працівниками поліції службової дисципліни.
Водночас, слід звернути увагу на те, що безпосередній керівник майора поліції ОСОБА_1 - капітан поліції ОСОБА_10 , особисто жодних заходів для отримання вищевказаної інформації стосовно свого підлеглого не вжив. При цьому, ураховуючи виявлені недоліки у службовій діяльності майора поліції ОСОБА_1 , а також факт надання ним неправдивої інформації керівництву щодо проходження у січні 2023 року тестування зі службової підготовки, свідчать про недостатній контроль з боку капітана поліції ОСОБА_10 за діями останнього, що також посприяло розвитку даного поліцейського, як недисциплінованого правоохоронця.
Про факти обрання майору поліції ОСОБА_1 запобіжного заходу, повідомлення йому про підозру та перебування на лікарняному, стало відомо виключно завдяки вжитим заходам майором поліції ОСОБА_3 та полковником поліції ОСОБА_5 .
З метою проведення опитування майора поліції ОСОБА_1 та реалізації його прав на захист, оскільки останній відсутній за місцем несення служби, 08.02.2023 за вих. №604/103/03-2023, за адресою проживання вказаного поліцейського ( АДРЕСА_1 ), відповідно до вимог статті 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, було надіслано лист-виклик голови дисциплінарної комісії заступника начальника ГУНІ - начальника кримінальної поліції полковника поліції ОСОБА_15 про необхідність його прибуття 10.02.2023 о 12 год. 00 хв. до службового кабінету № 248 адміністративної будівлі Головного управління (м.Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А), для надання відповідних пояснень.
Незважаючи не вищевикладене, майор поліції ОСОБА_1 , отримавши 09.02.2023 даний виклик, на зазначений в ньому час та взагалі протягом дня до Головного управління не з`явився. 
Жодної інформації про наявність поважних причин свого неприбуття не повідомив. 3 дисциплінарною комісією або керівництвом УМП ГУНП, особисто чи через сторонніх осіб, у тому числі захисників, не зв`язувався.
Таким чином, з урахуванням абзацу 2 частини 3 статті 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вказаний поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень про що складено відповідний акт від 10.02.2023 № 50/2-108.
Отже, відповідно до частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (Статут), дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно частини 1 статті 13 Статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Беручи до уваги вищевикладене, перевіривши та оцінивши наявні матеріали службового розслідування, виникають підстави вважати, що майор поліції ОСОБА_1 своїми діями (котрі відображені в отриманих у ході службового розслідування документах), дискредитував звання поліцейського, оскільки навіть наявність самого факту (повідомлення про підозру) можливого вчинення кримінального правопорушення останнім підриває авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції та набуває суспільного резонансу через створення негативної громадської думки.
Разом із цим, отримані відомості свідчать про те, що капітан поліції ОСОБА_10 на неналежному рівні контролює підлеглих поліцейських та не розвиває в них необхідне відношення до дотримання службової дисципліни, виконання вимог керівництва.
При цьому, постає питання щодо проведення ними профілактичної роботи, направленої на покращення стану дотримання дисципліни і законності особовим складом в цілому, так як вказаний керівник взагалі не вживав заходів щодо встановлення причин та умов, за яких стала можливим надзвичайна подія за участю майора поліції ОСОБА_1 , котрий у свою чергу, жодним чином не доповів останньому про обставини, що унеможливлюють виконання ним службових обов`язків.
Зазначені обставини, разом із вищевказаними в описовій частині документами, також підтверджується поясненнями полковника поліції ОСОБА_5 , майора поліції ОСОБА_16 , майора поліції ОСОБА_14 , майора поліції ОСОБА_17 , капітана поліції ОСОБА_10 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , дорожніми листами № 5562 (на листопад 2022 року), № 5939 (на грудень 2022 року), № 242 (на січень 2023 року), довідками УМП ГУНП від 06.02.2023 Nє 4/5-253 та від 13.02.2023 № 4/5-264, довідкою автотранспортного відділення ЦЗ ГУНП від 07.02.2023 № 28/12, довідкою відділу професійного навчання УКЗ ГУНІ від 09.02.2023 № 20/5-403, а також рапортом члена дисциплінарної комісії - старшого інспектора з особливих доручень відділу службових розслідувань УГ ГУНІІ капітана поліції ОСОБА_18 .
Також, необхідно враховувати, що вищевикладені встановлені службовим розслідуванням проступки, вчинені майором поліції ОСОБА_1 та його безпосереднім керівником капітаном поліції ОСОБА_10 , були вчинені незважаючи на неодноразові вимоги керівництва Головного управління та Національної поліції України (котрі були доведені останнім під підпис) щодо недопущення випадків порушень поліцейськими службової дисципліни і законності, у тому числі поза службою: 
- службова телеграма ГУНП від 23.05.2022 № 1924/103/01-2022; 
- наказ Національної поліції України від 19.07.2022 № 507; 
- доповідна записка ДГІ Національної поліції України від 25.07.2022 № 1056/15-2022; 
- доповідна записка УГІ ГУНП від 26.07.2022 Nє 50/2-315; 
- службова телеграма ГУНП від 26.10.2022 № 4715/103/01-2022.
Таким чином, у висновку про службове розслідування зазначено, що аналізуючи зібрані матеріали службового розслідування, положення нормативно-правових актів, котрі регламентують діяльність Національної поліції України, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 , в умовах воєнного стану, нехтуючи покладеним на нього вимогами та заборонами, незважаючи на вжиті керівництвом ГУНІ та Національної поліції України заходи (вимоги) щодо недопущення випадків порушень працівниками поліції службової дисципліни і законності, вчинив діяння, несумісне зі званням поліцейського, оскільки скоїв проступок, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам та підриває довіру до нього як до правоохоронця і носія влади.
Надаючи оцінку матеріалам службового розслідування, суд апеляційної інстанції виходить з того, що правова оцінка правильності й обґрунтованості рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна ґрунтуватися насамперед на наступних відповідях: 
1) чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; 
2) чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; 
3) чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; 
4) чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Досліджуючи матеріали справи на предмет встановлення фактичних дій, вчинених позивачем, за які до нього застосовано дисциплінарне стягнення, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення.
При цьому, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, є окремими підставами для звільнення із органів внутрішніх справ, не пов`язаними (не зумовленими) із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності.
Вчинення працівником органів внутрішніх справ діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення з органів внутрішніх справ. 
Проте це інші підстави і їх не слід ототожнювати з підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
Водночас, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.
При цьому, той факт, що, як зазначено у висновку службового розслідування, працівниками управління СБ України в Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури, в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42022040000000477, розпочатого 27.12.2022 за частиною 3 статті 368 КК України, задокументований факт отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди в сумі 40000 грн., сам по собі не може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, якщо в рамках дисциплінарного провадження не буде встановлено наявності дій, що становлять собою самостійний склад дисциплінарного проступку. 
Адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження.
Натомість, зазначення у висновку службового розслідування про те, що виникають підстави вважати, що майор поліції ОСОБА_1 своїми діями (котрі відображені в отриманих у ході службового розслідування документах), дискредитував звання поліцейського, оскільки навіть наявність самого факту (повідомлення про підозру) можливого вчинення кримінального правопорушення підриває авторитет органів поліції, недостатньо для висновку про наявність дисциплінарного проступку.
У висновку службового розслідування також вказано що в діях майора поліції ОСОБА_1 , спостерігається систематичність у не інформуванні керівництва про допущені ним порушення та обставини, котрі унеможливлюють виконати ті чи інші завдання, що на думку дисциплінарної комісії, й призвело до не вжиття останнім усіх можливих заходів щодо інформування керівництва УМП ГУНІ про обставини його затримання, повідомлення про підозру, обрання запобіжного заходу та про відкриття лікарняного, з підтверджуючими на те документами, що є грубим порушенням пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (не інформування безпосереднього керівника про причини та умови, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського).
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що у ній зазначено про ті причини та умови, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, які поліцейський зобов`язаний та в змозі усунути, проте наявність кримінального провадження не є такою обставиною, відтак, за оцінкою суду, не інформування про наявність кримінального провадження не можна кваліфікувати як порушення пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Одним з основних мотивів, якими позивач обґрунтовував свої доводи, полягали в порушенні відповідачем процедури проведення службового розслідування, зокрема, ненадання позивачу можливості скористатися правом на захист та надання пояснень по суті питань, для перевірки яких було створено дисциплінарну комісію, а також необґрунтованості висновків службового розслідування, з огляду на відсутність у них посилань на обставини, в чому саме полягало порушення службової дисципліни, якими доказами це підтверджується та до яких негативних наслідків призвело.
Водночас, відповідач був обізнаний про неможливість прибуття у встановлений ним строк з огляду на те, що цьому перешкоджало перебування на лікарняному та вжиті до ОСОБА_1 у кримінальному провадженні запобіжні заходи. 
Отже, позивач не реалізував право на надання пояснень та на захист. 
Крім цього, дисциплінарну комісію було створено для перевірки інформації щодо вчинення дисциплінарного проступку за фактом досудового розслідування у кримінальному провадженні №42022040000000477 від 27.12.2022 року відносно ОСОБА_1 .
Однак, комісія установила зовсім інші дисциплінарні проступки у службі ОСОБА_1 , не пов`язані з підставами призначення службового розслідування і саме ці порушення покладено в основу оскаржуваних позивачем наказів.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що під час нового розгляду справи судом першої інстанції з`ясовано, що позивач 06.06.2024 р. надав до суду першої інстанції пояснення де, зокрема, посилається на недотримання відповідачем вимог закону щодо порядку виклику поліцейського для надання пояснень, зокрема, ненаправлення такого виклику рекомендованим листом «належним» поштовим зв`язком та   неналежності доказу, наданого відповідачем на підтвердження того, що позивачеві пропонувалося прибути до управління для надання пояснень.
При цьому, суд першої інстанції не обмежений доводами учасників справи, а в силу вимог ч. 4 ст. 9 КАС України вжив визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Так, в ході нового розгляду справи суд першої інстанції встановив, що листом від 08.02.2023 р. № 604/103/03-2023 відповідач повідомив, що ОСОБА_1 необхідно прибути 10.02.2023 р. о 12-00 з приводу призначеного службового розслідування.
Для підтвердження того, що позивач отримав зазначений лист від 08.02.2023 р. №604/103/03-2023 відповідач надав копії експрес-накладної від 08.02.2023 р. №59000926753324 та роздруківку трекінгу, згідно з якою відправлення №59000926753324 отримане 09.02.2023 р. 14-13.
Проте, частиною 12 статті 15 Дисциплінарного статуту передбачено, що фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Відтак, наявність експрес-накладної від 08.02.2023 р. № 59000926753324 та роздруківки трекінгу не є фактом, що згідно з частиною 12 статті 15 Дисциплінарного підтверджує отримання поліцейським виклику.
Отже, має місце порушення порядку повідомлення позивача про службове розслідування, що є суттєвим порушенням можливості захистити свої права під час службового розслідування.
Також матеріалами справи підтверджується, що у наказі про призначення службового розслідування, так у виклику на службове розслідування, вказано, що 30.01.2023 року до Головного управління надійшла інформація про те, що цієї ж доби працівниками управління СБ України в Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури, в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42022040000000477, розпочатого 27.12.2022 за частиною 3 статті 368 КК України, задокументований факт отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди в сумі 40000 грн. 
Крім того вказано, що метою службового розслідування є повна, всебічна та об`єктивна перевірка вказаних відомостей.
Згідно з пунктами 1, 2 абзацом 1 пункту 4, пунктом 7 розділу II Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право:
надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначаються підстава та форма проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що підстава призначення службового розслідування має бути визначена на етапі його призначення та відображена у відповідному наказі. 
У подальшому службове розслідування має проводитись в рамках заявленого предмету службового розслідування.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в наказі про призначення службового розслідування та у виклику на службове розслідування, вказано лише про інформацію про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 . 
Також вказано, що метою службового розслідування є повна, всебічна та об`єктивна перевірка саме вказаних відомостей.
Проте, у висновку службового розслідування міститься аналіз порушень ОСОБА_1 , які не були визначені предметом службового розслідування у наказі про його призначення та у виклику, а саме:
бездіяльності щодо надання інформації позивачем про обрання запобіжного заходу та перебування на лікарняному; 
введення в оману безпосереднього керівника – капітана поліції ОСОБА_2 , про успішне складання тестування з функціональної, загально профільної, вогневої та тактичної підготовки за січень 2023 року; 
порушення порядку використання і зберігання транспортних засобів та не проходження передрейсових медичних оглядів та інструктажів; невиконання вимог керівництва УМП ГУНП, визначені підпунктами 2– 4 пункту 2 розділу ІІІ Протоколу від 04.11.2022 року.
Вказане дає підстави для висновку, що зазначене службове розслідування не проводитись в рамках заявленого предмету службового розслідування, що є порушенням Порядку №893.
Відтак, притягнення позивача до відповідальності за вказані порушення є порушенням Порядку №893.
З матеріалів справи вбачається, (а саме з листка непрацездатності), що з 02.02.2023 р. по 13.02.2023 р. ОСОБА_1 перебував на лікарняному. (а.с. 179, т. 1)
Щодо звільнення позивача в період лікарняного, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 15.09.2020 у справі №205/4196/18 зазначено, що в разі порушення гарантії, встановленої частиною 3 статті 40 КЗпП України, негативні наслідки необхідно усувати шляхом зміни дати звільнення, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушені відповідачем гарантії щодо неможливості звільнення   /   реалізації дисциплінарного стягнення під час лікарняного є підставою для зміни дати звільнення і не можуть бути самостійною підставою для визнання наказу про звільнення незаконним.
Разом з тим, аналіз зібраних та досліджених судом доказів спростовує правильність висновків службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни за предметом, що був визначений в наказі про службове розслідування.
Як наслідок, суд першої інстанції суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.  
Слід зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. 
Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування рішень суб`єкта владних повноважень.
Виходячи з викладеного, не можна дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у відповідності до норм законодавства України.       
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі по тексту Порядок №100).
Відповідно до п. 8 цього Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно із даними довідки від 30.07.2024 р., за грудень 2022 р. позивачу виплачено 17524,01 грн. (в т.ч. посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, надбавка за стаж, надбавка за специфічні умови, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія), за січень 2023 р. – 17283,28 грн. (в т.ч. посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, надбавка за стаж, надбавка за специфічні умови, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія), додаткова винагорода за грудень 2022 р. становить 30 032,20 грн.
Позивач перебував у вимушеному прогулі 526 календарних дні. 
Сума середнього заробітку, що підлягає до відшкодування за час вимушеного прогулу, вирахувана шляхом множення середньоденного заробітку (522,90 грн.) на число календарних днів за період вимушеного прогулу (526), становить 275044,93 грн.
          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача. 
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Ураховуючи результат апеляційного перегляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року -залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили 25.02.2025 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
          Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 25.02.2025.
          В повному обсязі постанова виготовлена 03.03.2025.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко