УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4054/24 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Категорія 69 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Борисюка Р.М., Коломієць О.С.,
розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №285/4054/24 за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Коцюби О.М. в м. Звягелі, 

в с т а н о в и в :
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.01.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №01.
28 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, у якій просила надати сторонам строк на примирення терміном 6 місяців.
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2024 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на примирення тривалістю 6 місяців. Провадження у справі зупинено до 28.05.2025 року.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі на 6 місяців, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вказує, що примирення та подружнє життя з відповідачем неможливе. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а він не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б нашим інтересам, що має істотне значення. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. На даний час у позивача відсутнє будь-яке бажання вчиняти дії щодо примирення із відповідачкою. Вказує, що з 01.04.2024 року він фактично проживає з іншою жінкою, та мають намір зареєструвати шлюбні стосунки та створити нову сім`ю, однак цьому перешкоджає наявність зареєстрованого шлюбу з відповідачем. Крім того, важливою обставиною є те, що він є військовослужбовцем та станом на теперішній час перебуває на військовій службі , що підтверджується довідкою від 11.12.2024 року № 1782. Постійно приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою від 19.09.2024 № 1136 (довідки додаються). Вважає, що відповідач, подаючи заяву, в якій просить надати максимальний строк на примирення, має свої меркантильні мотиви. Вважає, що надання судом строку для примирення до 28.05.2025 не відповідає меті цього інституту сприяння примирення подружжя, оскільки надає одній зі сторін можливість зловживати процесуальними правами. Заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. Із наявних матеріалів вбачається, що зупиняючи провадження у справі з метою надання строку на примирення, суд першої інстанції не оцінив, наскільки реальною є можливість примирення сторін, у тому числі з урахуванням заперечень сторони позивача. Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Отже, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про задоволення заяви про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення не засновано на матеріалах справи, суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.
23 грудня 2024 року представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу у якому просить залишити ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2024 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що в серпні позивач відкликав позовну заяву про розірвання шлюбу і вказав причину – примирення, він приїздив додому у відпустку з 31.08.2024 по 10.09.2024 і робив спроби відновити шлюбні стосунки, на що відповідач звісно погодилась, свідками цього є всі родичі і близькі до сім`ї позивача і відповідача люди. Зважаючи на ситуацію та стан чоловіка, відповідач допускає, що його просто використовують та психологічно на нього впливають, тому час для примирення необхідний, щоб зрозуміти чи дійсно позивач націлений на розірвання шлюбу, щоб створити сім`ю на почуттях любові, поваги та взаєморозуміння один до одного чи виключно для «включення в коло спадкоємців». Зауважує, що апеляційна скарга подана в той період коли чоловік фактично знаходився за місцем реєстрації з метою проходження комісії МСЕК, що офіційно підтверджується, що в свою чергу може вказувати на ініціативу та втручання в дане питання ОСОБА_4 , яка за відсутності позивача по місцю служби отримувала довідку для долучення до апеляційної скарги. Разом з тим, з розмов по телефону чоловіка з даною особою, було зрозуміло, що вона займалася пошуком адвоката, який на сьогодні здійснює супровід по справі.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України. 
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки, у даній справі оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі, то справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Надаючи сторонам строк для примирення, суд першої інстанції виходив з вимог, визначених ч.1ст.111 СК України, та вважав необхідним надати строк для примирення з метою збереження сім`ї.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
Стаття 211 ЦПК України передбачає, що одним із завдань розгляду справи по суті визначається сприяння примиренню сторін.
У ч.7 ст.240 ЦПК України вказується на можливість суду зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців, а згідно з п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонами у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Тобто, у відповідності до п.4 ст.251 ЦПК України надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення є обов`язковою підставою зупинення провадження у справі.
З положень ст. 251 ЦПК України випливає, що в разі не зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення, суд допустить порушення норм процесуального права, незалежно від обставин справи, оскільки зазначена норма передбачає безумовне обов`язкове зупинення провадження у справі.
Конкретний строк для примирення визначає суд.
Ухвала суду в частині надання строку для примирення, згідно вимог ст.353 ЦПК України, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тому не згода позивача з ухвалою в цій частині, може бути включена в апеляційну скаргу на рішення суду, якщо він буде з ним не згідний.
Стаття 111 СК України передбачає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечитиме моральним засадам суспільства.
При цьому, необхідно зазначити, що під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя. Основна ціль примирення подружжя - збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного із подружжя на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін у формі надання сторонам спору строку на примирення, на підставі письмової заяви або усного клопотання безпосередньо під час проведення судового засідання. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Максимальний строк для примирення подружжя не має перевищувати 6 місяців.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 січня 2015 року. 
Сторони є батьками сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з квітня 2023 року, у сторін відрізняються погляди на життя, а також зазначив про неможливість примирення сторін.
28 листопада 2024 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила надати строк для примирення шість місяців.
Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на шість місяців, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів щодо примирення подружжя не буде суперечити моральним засадам суспільства.
При цьому, зупиняючи провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд врахував думку відповідачки у справі, яка заперечувала проти розірвання шлюбу та має намір зберегти сім`ю.
Враховуючи, що суд вправі, відповідно до положень ст. 111 СК України, вживати заходів для примирення подружжя, за відсутності доказів, що таке примирення суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про надання шестимісячного строку для примирення сторін з метою збереження сім`ї.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про надання сторонам строку для примирення та зупиняючи при цьому провадження у даній цивільній справі до закінчення строку для примирення, виходив із приписів вищезазначених норм права, які регламентують дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді