Справа № 361/4573/24                                                               Головуючий в суді І інстанції - Червонописький В.С.
Провадження № 33/824/4710/2024                                          Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
19 грудня 2024 року                                                                                                         м. Київ

Київський апеляційний суд
            в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від  04 вересня 2024 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від  04 вересня 2024 року
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.  
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він  у період часу 27.04.2024 о 19 год. 38 хв. в Київській області, Броварський район, м. Бровари, вул. Січових Стрільців, 1, керував т/з Renaul Logan, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`ягніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У апеляційній скарзіОСОБА_1  вказано на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що може свідчити про невідповідність дій поліцейського з  процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Крім того, вказав про відсутність фіксації моменту керування  ним транспортним засобом, що авто не рухалось, а було припарковано біля магазину, а він перебував біля авто, що підтверджено рапортами працівників поліції та, на його думку, є підставою для відмови у притягненні до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. У зв`язку з цим вважає, що штраф за не пристебнутий пасок безпеки викликає сумнів у законності дій поліції при оформленні матеріалів адміністративного провадження. Також зазначив про те, що пояснення свідків та рапорти працівників поліції вказують на різні авто, що не узгоджуються з протоколом та ставить під сумнів достовірність поданих матеріалів. Вказав про те, що з відеозапису вбачається, що інспектор поліції ОСОБА_2 вказав на відео, що він є інспектором поліції ОСОБА_3 , що вони його чекали неподалік від магазину, поки він почне рух на авто, від якого навіть не мав ключів, про що він їм повідомив. Відтак зазначив, що суд не викликав та не допитав свідків при наявності їх суперечливих показів. Крім того, його не повідомляли про дату та час розгляду справи. Вважає, що не зрозуміло що розслідував працівник поліції на місці події, також йому не було роз`яснено його прав, передбачених ст.ст.55,56,59,63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також вказав на те, що суддя розглянув справу поверхнево та формально, не допитавши свідків та працівників поліції в судовому засіданні. Вважає, що письмові пояснення свідків не можуть прийматись судом до уваги, якщо їх не було допитано в судовому засіданні під присягою. За таких обставин, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП.   
             ОСОБА_1   до суду не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлявся тричі. Вперше, про розгляд справи призначений на 22.10.2024 року був повідомлений  засобами поштового зв'язку шляхом направлення повістки за адресою, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, однак до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Вдруге на судове засідання, призначене на 20.11.2024 року був повідомлений також засобами поштового зв`язку шляхом направлення повістки за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення. Суд звертає увагу на те, що адреса проживання, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення повністю збігається з адресою, зазначеною самим ОСОБА_1 у поданій ним до суду першої інстанції письмовій заяві (а.с.24). Втретє, на судове засідання, призначене на 19.12.2024 року повідомлявся засобами поштового зв`язку шляхом направлення повістки. При цьому, в судове засідання призначене на 19.12.2024 року ОСОБА_1 також повідомлявся за допомогою розміщення оголошення про виклик на сайті Київського апеляційного суду. Слід звернути увагу на те, що рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим,  як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свідомо не зазначав адреси свого проживання, контактних номерів телефонів чи електронної адреси з метою унеможливлення належного повідомлення його про дату та час розгляду справи, не цікавився станом розгляду справи, хоча саме ним було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, що свідчить про недобросовісне використання ним своїх процесуальних прав та невиконання ним своїх процесуальних обов`язків. З урахуванням того, що судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення ОСОБА_1  про дату та час розгляду справи, однак останній до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, а тому суд   вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягаєз наступних підстав. 
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.
Посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять даних, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи, оскільки, як вбачається з долучених до матеріалів справи письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останні підтвердили той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renaul Logan, н.з. НОМЕР_1 . 
Доводи апеляційної скарги про невідсторонення працівниками поліції  ОСОБА_1  від керування транспортним засобом  не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Щодо доводів апеляційної скарги про розбіжності, що наявні між рапортами працівників поліції та поясненнями свідків, то слід зазначити наступне. Так, відповідно до відеозапису, наявного в матеріалах справи, ОСОБА_1 під час складання працівниками поліції відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП і відібрання пояснень у свідків почав тікати, у зв`язку із чим був затриманий працівниками поліції та доставлений до відділення поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які містяться в матеріалах справи, останні підтвердили той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення,  передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, під час перебування ОСОБА_1   у відділку поліції, останній висловив скарги на погане самопочуття, у зв`язку з чим був доставлений до медичного закладу для огляду. При цьому, в ході огляду ОСОБА_1 в медичному закладі було встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння (1,33%), про що було складено відповідний акт (а.с.11-12).
Щодо доводів про розгляд справи судом першої інстанції у відсутностіОСОБА_1 , то слід зазначити, що його право на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції,  ОСОБА_1  неодноразово повідомлявся про дату та час розгляду справи, однак до суду апеляційної інстанції жодного разу не з`явився, при цьому розгляд справи для повідомлення ОСОБА_1 відкладався тричі. Будь - яких клопотань про відкладення розгляду справи та заяв із зазначенням поважності причин неявки до суду від нього не надходило. 
            Інші доводи, які наведені у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та  не дають підстав для визнання незаконною та необґрунтованою ухваленої щодо нього постанови та її скасування. 
            З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина  ОСОБА_1 у його вчиненні.
Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від  04 вересня 2024 рокущодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу  без задоволення.  
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від  04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           О.П. Свінціцька