УХВАЛА
26 грудня 2024 року
місто Київ
справа № 752/170/22
провадження № 61-17170ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Мірошніченко Лідія Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шупеня Олександр Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Валерій Вікторович, про визнання права іпотекодержателя за договором іпотеки, здійснення державної реєстрації,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року.
Касаційна скарга була повторно подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки подана до Верховного Суду 23 грудня 2024 року.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, в якому заявниця вказує, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки вперше касаційна скарга подана в межах тридцятиденного строку з дня складення повного тексту постанови апеляційного суду, повторно касаційна скарга подана у межах розумного строку з дня ознайомлення 21 грудня 2024 року заявницею із ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2024 року про повернення касаційної скарги, оскільки в період з 01 листопада 2024 року до 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 перебувала за межами України.
Верховний Суд не приймає до уваги наведені доводи, оскільки за встановлених обставини, ухвала Верховного Суду від 13 листопада 2024 року доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 15 листопада 2024 року, водночас повторно касаційна скарга подана 23 грудня 2024 року, тобто з тривалим пропуском строку.
Суд касаційної інстанції також враховує, що ОСОБА_1 28 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» направила заяву про усунення недоліки, а отже демонструючи добросовісну процесуальну поведінку мала цікавитися ініційованим нею провадженням, в цьому випадку бути заінтересованою в результаті розгляду поданої нею заяви про усунення недоліків.
А в разі неможливості реалізації процесуальних прав та обов`язків особисто, зокрема в зв`язку з виїздом за межі України, учасник справи, з метою запобігання ймовірних негативних наслідків, як то повернення касаційної скарги, мав право звернутися за правничою допомогою.
Разом з цим Верховний Суд, серед іншого враховує процесуальну поведінку заявниці, яка, відповідно до долучених документів, повернулася на територію України 03 грудня 2024 року, проте, як вже вказано, касаційна скарга повторно подана 23 грудня 2024 року, тобто з пропуском строку (20 днів), який очевидно не є розумним пропуском, натомість доводів з цього приводу заявницею не наведено та доказами не підтверджено.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Таким чином, заявниці потрібно надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки всупереч пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено всіх учасників справи, а саме відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Тому, з метою усунення недоліків касаційної скарги заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу, в якій вказати всіх учасників справи, надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи або докази надсилання копії скарги іншим учасникам справи.
Також, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявницею в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі міститься клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги до 4 962,00 грн, сплаченого заявницею.
Клопотання обґрунтовано тим, що судовий збір, який належить сплатити заявниці становить 159 334,24 грн, вказаний розмір є надмірним тягарем для ОСОБА_1 , яка за період з 1 кварталу 2022 року до IV кварталу 2024 року отримала дохід в загальному розмірі 16 373,12 грн, не має інших джерел доходів, не працює, утримується за рахунок інших осіб, на депозитних рахунках кошти відсутні, інше нерухоме майно, крім спірної квартири відсутнє, рухоме майно відсутнє.
Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Водночас, заявницею не надано жодного доказу на підтвердження її майнового стану, тому Верховний Суд не вбачає підстав для зменшення розміру судового збору, тому відмовляє у задоволенні клопотання.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481,00 грн.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заявниця оскаржує судові рішення першої та апеляційної інстанцій, якими задоволено позов про визнання права іпотекодержателя на житлове приміщення, здійснення державної реєстрації.
 Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Верховний Суд раніше вже визначив, що ОСОБА_1 оскаржуються судові рішення щодо вимоги майнового характеру (визнання права іпотекодержателя), що відповідає висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року в справі № 906/1026/22 (провадження № 12-33гс23), та однієї вимоги немайнового характеру.
Отже, за подання касаційної скарги судовий збір підлягає сплаті в частині вимоги немайнового характеру в розмірі 4 962,00 грн (2 481,00 х 200%) та вимоги майнового характеру, враховуючи відомості про вартість спірної квартири, повідомлених заявницею, - 159 334,24 (5 311 141,44 х 1,5 х 200%), а всього належить до сплати - 131 436, 99 грн ((4 962,00  +159 334,24) х 0,8 (коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору)).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року неповажними.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 23 січня 2025 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці, а у разі неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин для пропуску цього строку та надання доказів на їх підтвердження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Н. Ю. Сакара