ПОСТАНОВА 
іменем України

19 лютого 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 383/65/22
провадження № 22-ц/4809/290/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л., 

учасники справи: 
позивач – перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави,
відповідачі – Кетрисанівська сільська рада, ОСОБА_1 ,
третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Яна Романівна, на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2023 року у складі судді Бондаренка В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Кетрисанівської сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , про визнання недійним рішення, скасування державної реєстрації, припинення речового права та встановлення порядку виконання рішення.
Ухвалою Бобринецького районного суду від 19 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури, поданим в інтересах держави, до Кетрисанівської сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , про визнання недійним рішення, скасування державної реєстрації, припинення речового права та встановлення порядку виконання рішення. Призначено справу до судового розгляду по суті на 13 вересня 2022 року. Заяву представника третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 – адвоката Пономарьова О.В. про виклик свідків та про зобов`язання надати для огляду документи задоволено. На розгляд справи по суті викликано свідків, зокрема ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Свідків попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2023 року накладено, зокрема на ОСОБА_3 , штраф в сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2684 грн.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Яна Романівна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати частині накладення штрафу на ОСОБА_3 у сумі 2684 грн. 
В іншій частині ухвала суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Від адвоката Деревянко Я.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині накладення штрафу на ОСОБА_3 - скасуванню.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що свідки, зокрема ОСОБА_3 , неодноразово викликались у судові засідання, однак до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, та про причини неприбуття не повідомили. Внаслідок недобросовісної бездіяльності свідків суд позбавлений можливості провести розгляд справи у визначений законом строк. Така бездіяльність судом розцінена як недобросовісне виконання процесуальних обов`язків, що спрямоване на затягування розгляду справи та фактично унеможливлює здійснення судом своєчасного розгляду справи протягом розумних строків.
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Статтею другою ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, у тому числі, диспозитивність і неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Частиною другою статті 44 ЦПК України визначено перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).
Згідно зі ст.65 ЦПК України свідок є учасником судового процесу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомо будь-які обставини, що стосуються справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини.
Відповідно до ч.9 ст.128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка телефонограмою, телефоном, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Частиною першою статті 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Згідно з ч.1 ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.
Частиною першою статті 147 ЦПК України передбачено, що належно викликаний свідок, який без поважних причин не з`явився на судове засідання або не повідомив про причини неявки може бути підданий приводу через відповідні органи Національної поліції України з відшкодуванням у дохід держави витрат на його здійснення.
Згідно з частинами першою, другою статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети – винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2019 року у справі №905/945/18 та у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №906/936/18).
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», пункт 28, справа від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», пункт 24, рішення від 20 січня 2011 року).
Аналізуючи наведені норми процесуального права суд виходить з того, що у разі постановлення судом ухвали про застосування заходів процесуального примусу до учасника справи у виді стягнення штрафу за невиконання процесуальних обов`язків, а саме неявки в судове засідання за викликом суду, якщо його явка визнана судом обов`язковою, суд на основі достовірних даних про належне повідомлення відповідного учасника справи, повинен обґрунтовано мотивувати в своїй ухвалі, яким чином неявка учасника справи свідчить про недобросовісність виконання ним процесуальних обов`язків чи створює протиправні перешкоди у здійсненні судочинства.
Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи судом першої інстанції 19 липня 2022 року адвокатом Пономарьовим О.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , була подана заява про виклик свідків, у тому числі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.241-242).
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2022 року на розгляд справи по суті викликано свідків, у тому числі ОСОБА_3 (т.1 а.с.248-249).
Дійсно, ОСОБА_3 надсилались судові повістки про виклик до суду першої інстанції у судові засідання, призначені на 21.07.2022, 14.09.2022, 23.11.2023, 20.12.2022, 02.02.2023 та 07.08.2023 (т. 2 а.с.19, 28,55, 70, 80,101,162).
Разом з тим, даних про те, що вказані судові виклики були вручені ОСОБА_3 та він був безпосередньо обізнаний про виклик в судові засідання, матеріали справи не місять.
Крім того, як убачається з військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 09 березня 2022 року на підставі наказу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/22 призваний у ЗСУ по мобілізації (т.3 а.с.37-38).
На думку колегії суддів, зазначені обставини у сукупності виключають факт належного повідомлення ОСОБА_3 про його виклики в судові засідання, тому апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні підстави для застосування до заявника заходів процесуального примусу у порядку, передбаченому ст.148 ЦПК України, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу щодо ОСОБА_3 .
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене вище апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню в оскаржуваній частині на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм процесуального права. 
Відповідно до частини 4 статті 148 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Яна Романівна, задовольнити.
Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2023 року в частині накладення на ОСОБА_3 штрафу у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн, скасувати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя         О.І. Чельник
Судді                 C.М. Єгорова
               О.Л. Карпенко