КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження                                                               Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/211/2025                                  
                                      
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
м. Київ                                                                                         Справа №761/26661/24
21 січня 2025року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.
при секретарі - Смолко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Борух Сергія Володимировича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП
  в с т а н о в и в:
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 КУпАП.
Накладено на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 12 вересня 2024 року адвокат ОСОБА_1 - Борух Сергій Володимирович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанова першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального, процесуального права, без участі сторін, без огляду відеозапису.
Вказує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки протоколу про адміністративне правопорушення. Працівники поліції не допитали водія транспортного засобу «Daewoo Lanos» та свідків.
Крім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції про те, що по даній справі по запиту адвоката Борух С.В. була проведена експертиза «автотехнічна по факту ДТП за участю автомобілів «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 та «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 » №1-0924 та відповідно до висновку експерта Головіна А. з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, формальна невідповідність дій водія повертаючого наліво автомобіля Daewoo-Lanos ОСОБА_1 вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 і 1.7 не створювала ніякої небезпеки для водія автомобіля VW-Passat ОСОБА_2 , що слідував прямо по вул. О. Теліги, оскільки водій ОСОБА_2 , не мав переваги у русі і мав своєчасно зупинитися на червоний сигнал світлофору свого напрямку.
З причин, наведених в дослідницькій частині, і небезпечна і аварійна дорожні ситуації в даному випадку були створені виключно одноосібними діями водія автомобіля VW-Passat ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п. 1.5, 2.3б), 8.7.3e), 8.10, 12.1, 12.3 та 12.4 ПДР.
Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, тобто справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В даному випадку ОСОБА_3 був уважний, стежив за дорожньою обстановкою, реагував на її зміни та не відволікався від керування, а також дотримувався безпечної дистанції, тобто його дії не углядаються в диспозиції вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України.
 Судом першої інстанції не надано оцінку усіх обставин справи.
Також в апеляційній скарзі просить про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Зазначає, що 11 вересня 2024 року ОСОБА_1 виявив заблокованність своїх банківських карток та дізнався про відкриття виконавчого провадження, що на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2024 року з ОСОБА_1 стягують кошти, у зв`язку з чим тільки 11 вересня 2024 року дізнався про винесену постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2024 року.
  З огляду на вище викладене, просивсуд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року, оскільки строк пропущенний з поважних причин.
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена за правилами, визначеноми цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що доказів отримання ОСОБА_4 копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року матеріали справи не містять, а відтак є підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.   
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5 , яка зазначила, що 22 січня 2024 року їхала зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , на передньому пасажирському сидінні, вони мали повертати наліво на вул. І. Гонти, перед поворотом зупинились, і поїхали на зелене світло світлофора, там де вони повертали наліво, повертати можна було, іхали на зелене світло світофору. ОСОБА_1 був у тверезому стані. 
 У судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 - Борух Сергій Володимирович апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у скарзі, просив її задовольнити.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у скарзі, просив її задовольнити.
Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Положеннями ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
Однак, судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі.
Як вбачається з обставин зазначених у протоколі №ААД №824311 ОСОБА_1 22 січня 2024 року о 22 год. 14 хв., в м. Києві на перехресті вул. О.Теліги та вул. І. Гонти, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , порушивши вимоги дорожньої розмітки 1.3 та 1.7 під час зміни напрямку руху не перекошався, що це буде безпечним та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 ,який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.
Згідно п.2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Суду апеляційної інстанції було надано висновок експерта№1-09/24 від 10 вересня 2024 року «автотехніка по факту ДТП за участю автомобілів «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 та «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 » з якого вбачається, з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, версія водія ОСОБА_2 в частині швидкісного режиму руху керованого ним автомобіля VW-Passat у 50 км/год та того, що в момент проїзду через перехрестя з вул. Гонти по його напрямку руху прямо по вул. О. Теліги було включене зелене світло є технічно неспроможними.
Підстав технічного характеру для спростування версії розвитку подій водія ОСОБА_1 в частині швидкісного режиму руху керованого ним автомобіля Daewoo-Lanos матеріали справи не містять.
З причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, версія водія ОСОБА_1 в частинах того, що виконання лівого повороту керованого ним автомобіля Daewoo-Lanos з вул. О. Теліги в напрямку вул. І.Гонти здійснювалося ним на зелене світло його напрямку, а зустрічний автомобіль VW-Passat, слідуючи прямо по вул. О. Теліги, рухався на червоний сигнал світлофору, є технічно обґрунтованими.
 Відповідно до вимог п.п. 1.5, 8.7.3 та 16.6 Правил дорожнього руху України (ПДР) водієві автомобіля Daewoo-Lanos ОСОБА_1 перед виконанням лівого повороту на регульованому перехресті належало виїхати на перехрестя на зелений сигнал світлофору, і у випадку необхідності дати дорогу зустрічним транспортним засобам, якщо вони мали перевагу в русі, а в умовах відсутності переваги у зустрічного транспорту - завершити маневр лівого повороту на будь-який сигнал світлофору.
Відповідно до вимог п.п. 1.5, 2.36), 8.7.3е), 8.10, 12.1, 12.3 та 12.4 ПДР водієві автомобіля VW-Passat ОСОБА_2 належало зважати на реальний стан проїзної частини і дотримуватися безпечної швидкості, яка б дозволяла без застосування екстреного гальмування виконувати своєчасні заходи по керуванню транспортного засобу і не перевищувати допустимої швидкості 50 км/год, а при наближенні до регульованого перехрестя своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки (в першу чергу зміну сигналів світлофору) та завчасно знизити швидкість (при необхідності аж до зупинки транспортного засобу в належному місці) та не допускати руху по перехрестю на червоний сигнал світлофору.
3 огляду на об?єктивні дані щодо відеозапису зі стаціонарної камери відеонагляду на регульованому перехресті вул. О. Теліги та вул. І. Гонти в м. Києві і циклограми світлофорного об`єкту станом на день та час ДТП (сигналів світлофорів по напрямкам руху), умов загальної дорожньої обстановки та загальної дорожньої обстановки та загальної регламентації дій водіїв, видно, що ніякої переваги в русі водія автомобіля VW-Passat ОСОБА_2 не було, оскільки на момент зіткнення для його напрямку руху по вул. О. Теліги вже давно горіло червоне світло і він мав дати дорогу водієві автомобіля Daewoo-Lanos ОСОБА_1 .
З причин, наведених в дослідницькій частині даноговисновку, формальна невідповідність дій водія повертаючого наліво автомобіля Daewoo-Lanos ОСОБА_1 вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 і 1.7 не створювала ніякої небезпеки для водія автомобіля VW-Passat ОСОБА_2 , що слідував прямо по вул. О.Теліги, оскільки водій ОСОБА_2 , не мав переваги у русі і мав своєчасно зупинитися на червоний сигнал світлофору свого напрямку.
З причин, наведених в дослідницькій частині, і небезпечна, і аварійна дорожні ситуації в даному випадку були створені виключно одноосібними діями водія автомобіля VW-Passat ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п.1.5, 2.3б), 8.7.3е), 8.10, 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України. 
Зазначений висновок експерта апеляційний суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки він повністю узгоджується з наявними матеріалами справи, яким судом першої інстанції було надано не повну оцінку.
На переконання апеляційного суду, вищенаведені обставини та наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факту порушень ОСОБА_1 вимог передбачених п. 10.1 ПДР України та, відповідно і вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Інших доказів, які безумовно можуть слугувати підставою для висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ст124 КУпАП, у матеріалах справи немає.
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що, на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції, у порушення вимог, передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з'ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки доказам у їх сукупності.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується зокрема систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 10.1 ПДР України, та про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджуються зібраними та наявними у матеріалах справи доказами, ґрунтуються на припущеннях.
Тому, доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1  у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за участі  ОСОБА_1  у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення.
Керуючись  ст. 294 КУпАП,  апеляційний  суд, -
п о с т а н о в и в :
  Клопотання адвоката ОСОБА_1 - Борух Сергія Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року - задовольнити.
Поновити адвокату ОСОБА_1 - Борух Сергію Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Борух Сергія Володимировича задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києвавід 15 серпня 2024 року скасувати, провадження відносно ОСОБА_1  закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Постанова   апеляційного суду набирає законної сили негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  
 
Суддя: