УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/8097/23 Головуючий у 1-й інст. Корбут В.В. 
Категорія 69 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б.,
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/8097/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Статівка Ольга Володимирівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 25.10.2013 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, зареєстрований 25.10.2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №928.
       Від шлюбу вони мають двох спільних дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Вказав, що подружнє життя не склалося, в сім`ї постійно виникають сварки, оскільки вони з відповідачкою мають різні характери та погляди на сімейне життя. Стосунки між ними поступово погіршувалися, будь –які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Подружні відносини між ними припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам
Таким чином, просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.10.2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №928.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2024 року позов задоволено.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.10.2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №928, розірвано. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Бакшеєва А.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та надати сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців. 
Зокрема, зазначає, що справа розглянута за відсутності відповідачки, при цьому відповідачка не була повідомлена про дату та час розгляду справи.
У зв`язку із тривалою розлукою наразі відносини між сторонами погіршились, але збереження родини, яка має двох дітей та такий тривалий спільний шлях, є пріоритетним питанням.
Вказує, що була позбавлена можливості заявити клопотання про надання судом строку для примирення, оскільки не була повідомлена про судовий розгляд даної справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Статівка О.В., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
Зокрема, зазначає, що про дату судових засідань відповідачка повідомлялася належним чином за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . Відповідачка не вказує ані країну свого проживання, ані точну адресу свого перебування за кордоном. Вважає, що реальна можливість для примирення сторін відсутня. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 25.10.2013 року зареєстровано шлюб, актовий запис №928, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.10.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .        
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року    ОСОБА_1 та   ОСОБА_2 надано строк для примирення, тривалістю два місяці.
Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За правилами частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.
Частиною першою статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Отже, принцип добровільності шлюбу передбачає як право на шлюб, так і право на розірвання шлюбу, що усуває порушення прав людини та випадків можливої дискримінації.
Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуття любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні стосунки між чоловіком та дружиною,- все це негативно відображається на особистому житті кожного із подружжя.
Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги усіх членів сім`ї.
Відповідно до правил статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Позивач скористався наданим йому правом щодо звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Право ОСОБА_1 на припинення шлюбних відносин за жодних обставин не може бути обмежене. У позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу він категорично наполягав на розірванні шлюбу й стверджував, що не бажає надалі перебувати у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою й підтримувати подружні стосунки з нею. Та обставина, що відповідачка заперечує проти позову, не може бути підставою для збереження шлюбу, оскільки це призведе до порушення прав ОСОБА_1 .
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки шлюб між сторонами існує формально, докази про можливість збереження сім`ї відсутні.
Наданий сторонам у справі строк для примирення не надав позитивного результату, відмова від позову не подана, що свідчить про неможливість збереження шлюбу.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.
Керуючись ст. ст.259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни, залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2024 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: