УХВАЛА
 
08 січня 2025 року
м. Київ
Справа № 638/9422/24
Провадження № 51-37 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення, зміст якої викладений недержавною мовою.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
За змістом приписів ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та порядок застосування визначається виключно законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.
Частиною 1 ст. 29 КПК України передбачено, зокрема, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.
За таких обставин при оскарженні до касаційного суду судового рішення скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову.
Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18).
Водночас за потреби  ОСОБА_4 для складення касаційної скарги може скористатися послугами перекладача, порядок залучення якого урегульовано Законом України «Про безоплатну правову допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460- VI та постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401.
Також згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.
Всупереч викладеному, засуджений у касаційній скарзі не зазначаєконкретні норми права, які, на його думку, порушені судами першої та апеляційної інстанцій, а також не вказує, у чому саме полягають допущені судами порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.
Також засудженим не вказано, в чому конкретно полягає невідповідність оскаржуваної ухвали апеляційного суду положенням статей 370, 419 КПК України. 
Крім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватись з їх обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Сформульовані скаржником касаційні вимоги вказаним критеріям не відповідають, оскільки він просить касаційний суд про ухвалення колегіального об`єктивного і справедливого рішення без зазначення конкретних касаційних вимог щодо конкретних судових рішень.   
Зазначені порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Протягом визначеного строку скаржник має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Керуючись положеннями ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року залишити без руху.
Надати скаржнику строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали. 
У разі невиконання вимог цієї ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                         ОСОБА_3