ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року          м.Дніпро         Справа №  908/3091/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бірюкова Романа Михайловича на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 (суддя Мірошниченко М.В., повний текст якої підписаний  10.01.2025) у справі № 908/3091/24
за зустрічним позовом  Фізичної особи-підприємця Бірюкова Романа Михайловича м. Запоріжжя
до відповідача  Фізичної особи-підприємця Шкарупи Миколи Вікторовича м. Запоріжжя
про  визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 01/23 від 01.01.2023
у справі №908/3091/24
за позовом  Фізичної особи-підприємця Шкарупи Миколи Вікторовича м.Запоріжжя
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бірюкова Романа Михайловича м.Запоріжжя
про  усунення перешкод у користуванні майном та стягнення 376380,00 грн.

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/3091/24 зустрічну позовну заяву повернуто  без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Бірюков Роман Михайлович, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а матеріали справи передати для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не вправі: - вимагати від позивача надавати докази, які він вважає надавати недоцільним чи надати не може; - вдаватись до оцінки доказів позивача про їх обґрунтованість чи необґрунтованість, достатність чи недостатність, останнє можливо лише в порядку ст. 86 ГПК України (оцінка доказів), оскільки остання може бути надана судом першої інстанції лише за результатами розгляду справи по суті. 
Відтак, вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному процесуальному рішенні – ухвалі від 10.01.2025 - неправильно застосував ст.180 ГПК, не врахував правові позиції Верховного Суду з питання зустрічного позову. 
Суд першої інстанції не врахував, що доцільність розгляду первісного та зустрічного позовів в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень. 

У відзиві на апеляційну скаргу первісний позивач проти задоволення скарги заперечив, ухвалу вважає законною і обґрунтованою. В контексті доводів апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не відмовляв у прийнятті зустрічної позовної заяви і не заперечував проти можливості її розгляду разом з первісним позовом; підставою для повернення зустрічної позовної заяви стало неусунення недоліків, зазначених в ухвалі від 23.12.2024, де було вказано: "В той же час, Фізичною особою-підприємцем Бірюковим Романом Михайловичем не надано жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються зустрічні позовні вимоги, та доказів, на які міститься посилання в зустрічній позовній заяві. При цьому відсутнє посилання на неможливість надання цих доказів. Таким чином, Фізичною особою - підприємцем Бірюковим Романом Михайловичем порушено вимоги п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху".
Щодо застосування принципу процесуальної економії, то, безумовно, цей принцип є важливим елементом господарського судочинства, проте швидкість розгляду справи не має ставитись в пріоритет дотриманню чинних процесуальних норм.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 22.01.2025 здійснено запит матеріалів справи №908/3091/24 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
31.01.2025 матеріали справи №908/3091/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бірюкова Романа Михайловича на ухвалу   Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/3091/24; з урахуванням положень ст.271 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, власних заяв, клопотань, відповідно до ст.ст.38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України. 
                     
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
25.11.2024 (зареєстровано судом 26.11.2024) до Господарського суду Запорізької області через модуль ЄСІКС «Електронний суд» звернулась Фізична особа-підприємець Шкарупа Микола Вікторович з позовом до Фізичної особи-підприємця Бірюкова Романа Михайловича, в якому просить:
-          усунути перешкоди в користуванні належним позивачу нерухомим майном, а саме: приміщенням загальною корисною площею 54 кв. м., розташованим за адресою: м.Запоріжжя, вул. Звенигородська, 8, прим. 108, шляхом зобов`язання відповідача повернути ключі від приміщення позивачу, повернути йому зазначене нежитлове приміщення, а також підписати акт приймання – передачі (повернення) приміщення за укладеним між сторонами договором оренди №01/23 (майнового найму) нежитлового приміщення від 01.01.2023;
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за орендною платою у розмірі 376380,00 грн.  
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язання з повернення орендованого майна позивачу після закінчення строку дії договору оренди №01/23 від 01.01.2023 (31.12.2023), наявністю заборгованості зі сплати орендної плати за грудень 2023 року в сумі 9180,00 грн. та неустойки, нарахованої згідно з п. 7.4 договору оренди №01/23 від 01.01.2023 за неповернення майна, у вигляді п`ятикратного розміру орендної плати за січень 2024 року в сумі 45900,00 грн. 
Позов заявлено на підставі ст. ст. 317, 391, 610, 629, 759 Цивільного кодексу України, ст. 222 Господарського кодексу України. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/225/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Ухвалу суду доставлено до електронного кабінету відповідача 02.12.2021 о 15 год. 36 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
У строк для надання відзиву Фізична особа-підприємець Бірюков Роман Михайлович звернувся до Фізичної особи-підприємця Шкарупи Миколи Вікторовича із зустрічною позовною заявою (сформована в системі “Електронний суд” 17.12.2024) про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 01/23 від 01.01.2023.
Зустрічна позовна заява пов`язана з первісним позовом, оскільки її предметом є визнання недійсним договору оренди, за умовами якого Фізичною особою-підприємцем Шкарупою Миколою Вікторовичем нараховано Фізичній особі-підприємцю Бірюкову Роману Михайловичу заборгованість за орендною платою у розмірі 376380,00 грн. Також вказаним договором оренди було передано в оренду приміщення загальною корисною площею 54 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, 8, прим. 108, про повернення якого Фізична особа-підприємець Шкарупа Микола Вікторович заявив позовні вимоги. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.12.2024 у справі №908/3091/24 зустрічну позовну заяву залишено без руху, надано позивачу за зустрічним позовом десятиденний строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, а саме: запропоновано надати докази сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. в належному порядку; докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються зустрічні позовні вимоги, та докази, на які міститься посилання в зустрічній позовній заяві, або обґрунтувати неможливість їх надання.
Копію ухвали доставлено до електронного кабінету позивача за зустрічним позовом 24.12.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. 
Отже, позивач мав усунути недоліки позовної заяви у строк до 02.01.2025.  
02.01.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків зустрічного позову, до якої додано оновлену редакцію зустрічного позову з доказами сплати судового збору та клопотання про витребування доказів.
Розглянувши вказані матеріали, суд дійшов висновку, що недоліки зустрічного позову в повному обсязі не усунуті, оскільки зустрічний позивач посилався у своїй заяві на конкретні обставини і документи, втім, їх не надав, а подав суду клопотання про витребування у відповідача за зустрічним позовом доказів.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/3091/24 зустрічну позовну заяву повернуто  без розгляду.
Вказаний процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження. 

Повертаючи без розгляду зустрічну позовну заяву Відповідача, суд першої інстанції  прийшов до висновку, що зустрічна позовна заява не відповідає вимогам п. 8 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України щодо надання всіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.
Розглянувши клопотання зустрічного позивача про витребування доказів, суд зауважив, що зустрічна позовна заява сформована в системі “Електронний суд” 17.12.2024; обставини, на підтвердження яких позивач просить витребувати докази, були наведені в зустрічній позовній заяві як стверджувальні та встановлені з посиланням на відповідні докази; позивач у клопотанні про витребування доказів вказав на неможливість їх надання через зупинення роботи реєстрів з 19.12.2024, однак суд зауважив, що дані обставини мали місце вже після подачі зустрічного позову до суду (зустрічна позовна заява сформована в системі “Електронний суд” 17.12.2024), втім, Позивачем жодним чином не обґрунтовано неможливості подання доказів та клопотання про витребування доказів разом із зустрічним позовом.  
Також суд зауважив, що позивач просить витребувати докази не з державних реєстрів, на зупинення роботи яких він посилається, а від відповідача за зустрічним позовом, до якого позивач з відповідним клопотанням про надання доказів взагалі не звертався.
Таким чином, позивач не підтвердив вжиття ним заходів до отримання витребуваних ним доказів самостійно і не надав доказів неможливості отримання цих доказів.  
Крім того, суд зауважив, що в оновленій редакції зустрічного позову позивач посилається на численні судові рішення, в яких наведені посилання на певні обставини і докази. Проте копій цих судових рішень позивач суду не надає. 
Відтак, суд дійшов висновку, що зустрічний позивач перекладає на суд обов`язок зі збирання доказів. 

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Згідно  з частиною першої  статті 4 ГПК України  право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини 1  статті 46 ГПК України  сторони користуються рівними процесуальними правами.
Пунктом 3 ч.1 ст.46 Господарського процесуального кодексу України передбачено,  що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. 
Виходячи з приписів статей  55,      129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку -      норм      ГПК України.
За приписами статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу (частини 1-4 ст.180).
Згідно з частиною 6 ст.180 Господарського процесуального кодекс України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч.8 ст.165 ГПК України).
Таким чином, з урахуванням викладених норм права зустрічну позовну заяву Відповідач мав право подати у строк, встановлений судом, який не може бути меншим, ніж п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі і такий позов має відповідати загальним вимогам, наведеним у ст.ст.162, 164, 172, 173  ГПК України. 

Відповідно до матеріалів справи, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3091/24, присвоєно справі номер провадження 33/225/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; встановлено відповідачу строк – 15 днів з моменту отримання ухвали для подачі відзиву (а.с.38-39).
Ухвалу суду доставлено до електронного кабінету відповідача 02.12.2021 о 15 год. 36 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Отже, відзив на позов та зустрічну позовну заяву відповідача мав надати до 17.12.2024 (включно).
У строк для надання відзиву Фізична особа-підприємець Бірюков Роман Михайлович звернувся до Фізичної особи-підприємця Шкарупи Миколи Вікторовича із зустрічною позовною заявою (сформована в системі “Електронний суд” 17.12.2024) про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 01/23 від 01.01.2023.
Заявником не був сплачений судовий збір, а заявлено клопотання про звільнення від його сплати. 
Суд першої інстанції констатував, що зустрічна позовна заява пов`язана з первісним позовом, оскільки її предметом є визнання недійсним договору оренди, за умовами якого Фізичною особою-підприємцем Шкарупою Миколою Вікторовичем нараховано Фізичній особі-підприємцю Бірюкову Роману Михайловичу заборгованість за орендною платою у розмірі 376380,00 грн. Також вказаним договором оренди було передано в оренду приміщення загальною корисною площею 54 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, 8, прим. 108, про повернення якого Фізична особа-підприємець Шкарупа Микола Вікторович заявив позовні вимоги. 
В той же час, розглянувши клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору, судом відмовлено у його задоволенні з підстав відсутності доказів на підтвердження обставин в ньому наведених, тому ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.12.2024 у справі №908/3091/24 зустрічну позовну заяву залишено без руху, надано позивачу за зустрічним позовом десятиденний строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, а саме: запропоновано надати докази сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. в належному порядку; докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються зустрічні позовні вимоги, та докази, на які міститься посилання в зустрічній позовній заяві, або обґрунтувати неможливість їх надання.
Копію ухвали доставлено до електронного кабінету позивача за зустрічним позовом 24.12.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. 
Отже, позивач мав усунути недоліки позовної заяви у строк до 02.01.2025.  
02.01.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків зустрічного позову, до якої додано оновлену редакцію зустрічного позову з доказами сплати судового збору, зазначено про місце знаходження оригіналів доказів, посилання на які міститься у зустрічній позовній заяві та заявлено клопотання про витребування доказів.
При цьому, на виконання вимог ухвали від 23.12.2024 зустрічний позивач оплатив судовий збір і відповідно до п.8 ч.1 ст.162 ГПК України зазначив де знаходяться оригінали доказів, зауважив про неможливість надати певні докази, заявивши відповідне клопотання про їх витребування в порядку ст.81 ГПК України; направив оновлену зустрічну позовну заяву зустрічному відповідачу.
Таким чином, формально вимоги ухвали від 23.12.2024 зустрічним позивачем виконано. 
При цьому, за приписами ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За приписами ч.1 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;
4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
5) як розподілити між сторонами судові витрати;
5-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого  частиною п`ятою  статті 345-1  цього Кодексу;
6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Отже, колегія суддів зауважує, що оцінка доказів, які позивач вважав за потрібне надати разом з позовом, здійснюється на стадії ухвалення рішення по суті справи, а не на стадії прийняття до розгляду позовної заяви. 
При цьому, відмова у задоволенні клопотання зустрічного позивача у витребуванні доказів, також не може бути підставою для повернення зустрічної позовної заяви, яка подана останнім з дотриманням вимог ст.ст.162, 164, 172, 173 ГПК України. 
З огляду на викладене, господарським судом здійснений безпідставний та передчасний  висновок про повернення зустрічної позовної заяви з підстав недодержання заявником вимог ГПК України в частині подання доказів. 

Згідно зі ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки суд першої інстанції виніс оскаржуваний процесуальний документ з порушенням норм процесуального права, а висновки суду, наведені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам справи, то апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу від 10.01.2025 – скасувати, з направленням справи до господарського суду на стадію вирішення питання про прийняття зустрічного позову. 

      У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті, згідно із загальними правилами  ст. 129 ГПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 277, 280, 282-284  Господарського процесуального кодексу України, суд                                                        
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бірюкова Романа Михайловича – задовольнити.
Ухвалу  Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/3091/24 – скасувати.
Справу № 908/3091/24 направити до Господарського суду Запорізької області на стадію вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви.
Розподіл сум судового збору, за наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у цій справі, здійснити Господарському суду за результатами розгляду ним справи по суті, згідно із загальними правилами  ст. 129 ГПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її оголошення.
Повне рішення складено та підписано 05.03.2024.

Головуючий суддя                                                                                О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                                    Ю.Б. Парусніков