Постанова
Іменем України                                             
(додаткова)
 
12 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 588/1668/23
провадження № 61-11397св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Коротенка Є. В.,                        Тітова М. Ю.,        
 
учасники справи:
позивач  -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Тростянецьке лісове господарство, 
 
розглянув заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Тростянецьке лісове господарство» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Тростянецьке лісове господарство» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ в. о. директора філії «Тростянецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - ДСГП «Ліси України») Кунцевського Д. від 07 липня 2023 року № 80-к Про звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади майстра лісу Тростянецького лісництва з 07 липня 2023 року у зв`язку із втратою довір`я до нього, на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України; визнати протиправним та скасувати наказ директора філії «Тростянецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» Зубка В. від 27 червня 2023 року  № 157 «Про результати проведення службового розслідування»; поновити ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Тростянецького лісництва Філії «Тростянецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» з 07 липня 2023 року; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 08 липня 2023 року до дня ухвалення судом рішення у справі.
 
Тростянецький районний суд Сумської області рішенням від 26 січня 2024 року                        в задоволенні позову відмовив.
 
Сумський апеляційний суд постановою від 09 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Пироговою О. Т., залишив без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 січня 2024 року - без змін. Стягнув з ОСОБА_1 на користь філії «Тростянецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
 
Верховний Суд постановою від 19 лютого 2025 року касаційну скаргу адвоката Пирогової О. Т. як представника ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 січня 2024 року                                      і постанову Сумського апеляційного суду від 09 липня 2024 рокузалишив без змін.
 
28 лютого 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання адвоката      Мельченка Д. В. як представника ДСГП «Ліси України» в особі філії «Тростянецьке лісове господарство» про ухвалення додаткового рішення про стягнення                                 з ОСОБА_1 на користь ДСГП «Ліси України» в особі філії «Тростянецьке лісове господарство» понесених ним витрат на правничу допомогу, в розмірі 15 000,00 грн за розгляд справи в суді касаційної інстанції.
 
На обґрунтування заяви адвокат зазначив про наявність правових підстав для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу, які він поніс у суді касаційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн. Відповідач заявив про зазначені витрати у відзиві на касаційну скаргу, долучивши до нього докази на їх підтвердження. 
 
У березні 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання адвоката                    Пирогової О. Т. як представника ОСОБА_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Клопотання мотивовано тим, що заявлені витрати не відповідають критеріям розумності, співмірності і справедливості. Крім того, строк дії договору на правничу допомогу закінчився 31 грудня 2024 року, тобто до подання заяви про винесення додаткового рішення. 
 
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
Оскільки питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем у суді касаційної інстанції, Верховний Суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткової постанови.
 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).
 
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
 
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані                       з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України відомо, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
 
Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
 
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року                у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховного Суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18. Указана судова практика є незмінною.
 
Установлено, що інтереси ДСГП «Ліси України» в суді касаційної інстанції представляв адвокат Мельниченко Д. В., що підтверджується договором між ДСГП «Ліси України» і адвокатом Мальченком Д. В. про надання юридичних послуг                         від 05 вересня 2024 року № 69.
 
У відзиві на касаційну скаргу адвокат Мельниченко Д. В. як представник відповідача зазначав, що витрати на правничу допомогу становить 15 000,00 грн, надавши відповідні докази, зокрема, копію розрахунку (калькуляції) вартості послуг, копію платіжної інструкції від 16 вересня 2024 року. 
 
Відповідно до п. 1 копії розрахунку (калькуляції) сторони обумовили надання послуги: складання, оформлення та подання відзиву на касаційну скаргу, що включає в себе написання, подання відзиву, направлення його учасникам, детальне вивчення та аналіз судової практики та вироблення власної позиції у справі. Вартість узгодженої сторонами та наданої адвокатом клієнту правової допомоги   становить 15 000,00 гривень.
 
Отже, заявник в установлені законом строки надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості. 
Докази про надання правової допомоги разом із відзивом на касаційну скаргу заявник направив позивачу на поштову адресу і його представнику -                            Пироговій О. Х. на її Електронний кабінет в ЄСІТС.
 
Заяву про ухвалення додаткового рішення заявник направив представнику позивача на її Електронний кабінет в ЄСІТС, яка доставлена 27 лютого 2025 року, 18:56 год.  
 
Враховуючи, що за результатами касаційного перегляду справи касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви адвоката Мальченка Д. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДСГП «Ліси України» в особі філії «Тростянецьке лісове господарство»  витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн. Такий розмір є доведеним, і представник позивача не спростував  обґрунтованості і відповідності їх критерію розумної необхідності, тому підстав для зменшення розміру таких витрат немає. 
 
Заперечення представника позивача про закінчення 31 грудня 2024 року строку дії договору про надання правничої допомоги, укладеного між ДСГП «Ліси України»                   і адвокатом Мальченком Д. В., не заслуговують на увагу, оскільки послуги адвокатом надано в період дії договору. Повноваження адвоката Мальченка Д. В. при подачі заяви про ухвалення додаткового рішення підтверджуються ордером (частина четверта статті 62 ЦПК України). 
 
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Тростянецьке лісове господарство» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу в суді касаційної інстанції, задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Тростянецьке лісове господарство» 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень                  00 коп.) витрат на правничу допомогу  в суді касаційної інстанції. 
 
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                 М. Є. Червинська 
Судді                                                                            А. Ю. Зайцев
                                                                                     В. М. Коротун
                                                                                     Є. В. Коротенко
                                                                                     М. Ю. Тітов