ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року		Справа № 300/3697/24 пров. № А/857/29307/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехноекобуд» до Державної податкової служби України   про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційними скаргами Державної податкової служби України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року та на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (суддя Могила А.Б., м.Івано-Франківськ), -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехноекобуд» (далі – ТОВ) звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України  (далі – ДПС) в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.03.2024 №10698116/39238187 (далі – Комісія, Рішення, Реєстр, ЄРПН відповідно), про неврахування таблиці даних платника податку від 13.02.2020 №9022720360 (далі – Таблиця даних). 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року позов задоволено. 
Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПС на користь ТОВ понесені судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Не погодившись із ухваленими судовими рішеннями, їх оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нові, якими у задоволені позову та вимоги про стягнення судових витрат відмовити.
В апеляційних скаргах вказує, що контролюючим органом встановлено невідповідність визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності згідно КВЕД, кодів послуг згідно ДКПП, кодів товарів згідно з КВЕД: зокрема, ТОВ подано таблицю даних на реалізацію робіт будівельно-монтажних, робіт будівельних спеціалізованих, цегли будівельної, блоків для підлоги, плитки несучої або облицювальної та аналогічних виробів з кераміки (за кодом товару/послуг згідно з УКТЗЕД/ДКПП 43.29, 43.99, 6904). Проте даними реєстру у ТОВ з травня 2023 року та на даний час відсутня реалізація товару/послуг. Крім того, в поданому ТОВ поясненні відсутня чітка інформація стосовно мети подання таблиці даних та не надано даних платника податку інформації або документів про підтвердження операцій по кодах товарних позицій згідно з УКТЗЕД стосовно реалізації товару/послуг до виду діяльності, зазначених у таблиці даних платника податку. Водночас зазначив, що згідно з даними ІКС ДПС станом на 05.03.2024 у платника відсутні працівники та розрахунки з бюджетом. Зважаючи на викладене, комісією центрального рівня, із врахуванням вимог чинного законодавства, колегіально прийнято рішення від 11.03.2024. Також вказує, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а лише надано договір та додаткові угоди, акт приймання-передачі, які не розкривають зміст виконаної адвокатом роботи для надання правової допомоги ТОВ.
Позивач відзиву на апеляційні скарги не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення не містить жодної передбаченої чинним законодавством мотивації підстав та причин неврахування таблиці даних платника податку та не містять доказів наявності податкової інформації, яка свідчила б про надання платником податку недостовірної інформації в таблицях даних або, принаймні, про здійснення платником податків ризикових операцій. 
В додатковому рішенні, цей суд вказав, що заявлений позивачем розмір судових витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову та значенням справи для сторони.
Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ  з 04.06.2014 перебуває на обліку в органі податкової служби, є платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності платника податків є 4КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель будівництво житлових і нежитлових будівель.
В 2019 році ТОВ було підрядником з будівництва житлового будинку згідно з договором генерального підряду від 01.02.2019, замовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненськмй МЖК» (далі – ТОВ-1), на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 14.06.2019 №ІУ 113191651323 (а.с.36-40, 46-47).
Позивачем 13.02.2020 подано до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Таблицю даних (а.с.30).
Комісією 19.02.2020 прийнято рішення №1460521/39238187 про врахування поданої ТОВ Таблиці даних (а.с.32).
Надалі, ДПС 11.03.2024 прийнято Рішення про неврахування Таблиці (а.с.34-35).
Підставою для неврахування відповідачем Таблиці даних зазначено встановлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності згідно КВЕД, кодів послуг згідно ДКПП, кодів товарів згідно УКТЗЕД: недотримання пункту 13 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 11.12.2019 № 1165 (далі – Порядок №1165). 
Відповідно до підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі – ПК) платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1165 таблиця даних платника податку - зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.
Відповідно до пункту 12 Порядку №1165 платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).
У таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України (пункту 13 Порядку №1165).
Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку (пункту 14 Порядку №1165).
Таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання (пункт №15 Порядку №1165).
Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в електронний кабінет засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» (додаток 6) (пункт 16 Порядку №1165).
У разі прийняття комісією регіонального рівня рішення про врахування таблиці даних платника податку відповідно до пункту 16 цього Порядку або прийняття комісією центрального рівня рішення про задоволення скарги та скасування рішення комісії регіонального рівня про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, податкові накладні/розрахунки коригування, реєстрація яких зупинена відповідно до пункту 1 додатка 3 до дня, що передує даті прийняття рішення про врахування таблиці даних платника податку або рішення про неврахування таблиці даних платника податку, якщо щодо такого рішення комісією центрального рівня задоволено скаргу та скасовано рішення комісії регіонального рівня про неврахування таблиці даних платника податку, підлягають автоматичній реєстрації в Реєстрі на п`ятий робочий день, що настає за днем прийняття такого рішення, якщо одночасно виконуються такі умови:
відсутнє рішення контролюючого органу про неврахування такої таблиці даних платника відповідно до пункту 19 цього Порядку;
у податкових накладних/розрахунках коригування зазначені операції з кодами товарів згідно з УКТЗЕД/кодами послуг згідно з Державним класифікатором/умовним кодом такого товару, що відображені у такій таблиці даних платника податку, та операції, які на початок операційного дня, протягом якого здійснюється така автоматична реєстрація в Реєстрі, не відповідають критеріям ризиковості здійснення операцій згідно з додатком 3, та стосовно платника податку відсутнє діюче рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку;
такі податкові накладні/розрахунки коригування складені та подані для реєстрації в Реєстрі не раніше календарного місяця, що передує місяцю, у якому комісією регіонального рівня прийняте рішення про врахування таблиці даних платника податку або рішення про неврахування таблиці даних платника податку, якщо щодо такого рішення комісією центрального рівня задоволено скаргу та скасовано рішення комісії регіонального рівня про неврахування таблиці даних платника податку;
щодо таких податкових накладних/розрахунків коригування платника податку комісією регіонального рівня не прийнято рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520;
у день такої автоматичної реєстрації в Реєстрі наявна сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати такі податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 або 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (пункт 16-1 Порядку №1165).
У рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.
У разі прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Таблиця даних платника податку враховується ДПС в автоматичному режимі у разі, коли:
така таблиця подається платниками податку - сільськогосподарськими товаровиробниками, включеними до Реєстру отримувачів бюджетної дотації відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», та/або сільськогосподарськими товаровиробниками, які на 31 грудня 2016 р. застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу (у редакції, що діяла на 31 грудня 2016 р.) та мають у власності (право власності/користування) та/або на умовах оренди земельні ділянки, загальна площа яких становить не менш як 200 гектарів включно станом на 1 січня та які відображені в податковій звітності до 20 лютого поточного року (до 20 лютого поточного року враховується наявність таких ділянок за звітний період попереднього року), та у поданій таблиці даних платника податку зазначаються відомості про постачання (виготовлення) таких груп товарів за кодами згідно з УКТЗЕД, як живі тварини (код згідно з УКТЗЕД 01); риба і ракоподібні, молюски та інші водяні безхребетні (код згідно з УКТЗЕД 03); молоко та молочні продукти; яйця птиці; натуральний мед; їстівні продукти тваринного походження, в іншому місці не зазначені (код згідно з УКТЗЕД 04); овочі та деякі їстівні коренеплоди і бульби (код згідно з УКТЗЕД 07); їстівні плоди та горіхи; шкірки цитрусових або динь (код згідно з УКТЗЕД 08); зернові культури (код згідно з УКТЗЕД 10); насіння і плоди олійних рослин; інше насіння, плоди та зерна; технічні або лікарські рослини; солома і фураж (код згідно з УКТЗЕД 12);
зазначена таблиця подається платниками податку, в яких значення показників D та P, розрахованих у порядку, встановленому пунктом 3 цього Порядку, мають такі розміри: D > 0,02, P 
Комісії контролюючих органів приймають рішення про неврахування таблиці даних платника податку (додаток 7), врахованої відповідно до пунктів 16 та/або 18 цього Порядку, комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, врахованої відповідно до рішення про задоволення скарги щодо рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, що надсилається платнику податку в електронний кабінет засобами електронного зв`язку в електронній формі, з дотриманням вимог Кодексу, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги», якщо:
стосовно платника податку прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку (додаток 4), визначених у пунктах 1-5 додатка 1;
до контролюючого органу надійшла податкова інформація щодо невідповідності інформації, зазначеної в таблиці даних платника податку, видам економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності, кодам товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодам послуг згідно з Державним класифікатором, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України, яка свідчить про надання платником податку недостовірної інформації в таблиці даних платника податку.
У рішенні про неврахування таблиці даних платника, у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Рішення про неврахування таблиці даних платника податку може бути оскаржено:
в адміністративному або судовому порядку у разі прийняття рішення комісією регіонального рівня;
у судовому порядку у разі прийняття рішення комісією центрального рівня (пункт 19 Порядку №1165).
Таблиця даних платника податку подається платником податку в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого Мінфіном (пункт 23 Порядку №1165).
У даному випадку, як уже зазначалося судом вище, згідно з оскаржуваним Рішенням ДПС, таблицю даних платника податку не враховано в зв`язку із встановленням невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності згідно з КВЕД, кодів послуг згідно з ДКПП, кодів товарів згідно з УКТЗЕД: недотримання пункту 13 Порядку№1165 (а.с.34).
При цьому, форма Рішення більш детального обґрунтування такої невідповідності не містить.
Водночас, як свідчать матеріали справи, позивачем були подані первинні документи на підтвердження наявності основних засобів для здійснення видів діяльності згідно з КВЕД.
Зокрема, у листі №11 від 12.02.2020 позивач надав пояснення щодо діяльності для подальшої роботи підприємства. Зазначив, що ТОВ є підрядником з будівництва житлового будинку, згідно з договором генерального підряду від 01.02.2019, замовником якого є ТОВ на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 14.06.2019 №ІУ113191651323.
Для виконання робіт ТОВ орендує механізми у Комунального підприємства «Озон». транспортні послуги вантажним автотранспортом надавав Сільськогосподарське підприємство «Мехагробуд».
На 01.02.2020 згідно з штатним розписом кількість працівників становить 9,5 одиниць. Для виконання частини робіт ТОВ також уклало договори про виконання робіт із фізичними особами.
ТОВ для виконання робіт використовує цеглу, збірний залізобетон, цемент та інші матеріали, для будівельно-монтажних робіт використовує власні інструменти та обладнання (а.с.55).
Отже, як вбачається з матеріалів справи, у позивача для здійснення господарської діяльності, зокрема за договором генерального підряду від 01.02.2019, наявні були орендовані приміщення згідно з договором оренди від 01.02.2018, будівельна техніка згідно з договором оренди будівельної техніки та обладнання, приладів та інструментів від 01.02.2018 та договором оренди підіймального крана стаціонарного призначення від 01.04.2015, а також трудові ресурси, що підтверджується копією наказу №7 від 31.12.2019 про затвердження штатного розпису та фонду оплати праці ТОВ, штатного розпису, затвердженого 01.01.2020.
Право господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середнім та значними наслідками підтверджується ліцензією, виданої позивачу Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 18.04.2018 №22-Л. Дозвіл на нове будівництво підтверджується дозволом на виконання будівельних робіт від 14.06.2019 №ІУ 113191651323, видане позивачу, як генеральному підряднику (а.с.36-61).
Із зазначених вище відомостей та документів слідує, що позивач мав достатній обсяг матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виконання умов договору, а також мав необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності в силу наявності управлінського та/або технічного персоналу, приміщень та будівельного обладнання.
У свою чергу, використання податковим органом загального пункту щодо невідповідності визначених платником податку даних видів діяльності згідно з КВЕД, кодів послуг згідно з ДКПП тощо, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути обізнаним у моделюванні поведінки та таким, що не повідомлений про необхідність надання документів за вичерпним і зрозумілим переліком.
Оскаржуване Рішення не містить жодної передбаченої чинним законодавством мотивації підстав та причин неврахування таблиці даних платника податку та не містять доказів наявності податкової інформації, яка свідчила б про надання платником податку недостовірної інформації в таблицях даних або, принаймні, про здійснення платником податків ризикових операцій.
До того ж, позивач, крім обов`язкової Таблиці, також скористався правом надати до неї пояснення з деталізацією наведених у таблиці даних щодо видів діяльності та наявних засобів, і у контролюючого органу регіонального рівня сумнівів у достовірності інформації та доданих документів не виникло, що власне і стало підставою для прийняття 19.02.2020 рішення про врахування Таблиці даних.
Водночас, контролюючий орган уже центрального рівня 11.03.2024 прийняв абсолютно протилежне Рішення, при цьому за відсутності чіткої мотивації, щодо підстав його прийняття.
При цьому, пункт 17 Порядку № 1165 визначає, що у разі прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника у відповідних полях рішення вказується детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Тобто, рішення про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку повинно містити чітку підставу для такого неврахування.
Разом з тим, відображений у Таблицях даних платника податків код УКТЗЕД/Державного класифікатору робіт будівельно-монтажних, робіт будівельних спеціалізованих, цегли будівельної, блоків для підлоги, плитки несучої або облицювальної та аналогічних виробів з кераміки, реалізацію яких здійснює позивач, повністю відповідають визначеним ним видам економічної діяльності.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що контролюючий орган досліджував обставини господарської діяльності позивача станом на момент прийняття спірного рішення, що, у свою чергу, свідчить про формальність прийнятого рішення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування Рішення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами першою та третьою статті 132 КАС передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною четвертою статті 134 КАС встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як видно з матеріалів справи, згідно договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 01.09.2022, предметного завдання №10-05-2024 до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 01.09.2022, акту здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 01.09.2022, складеного 17.07.2024, рахунку №17-07/2024 від 17.07.2024, ордеру серії ВК №1129358 від 10.05.2024, адвокат Грабовський В.А. надав позивачу послуги вартістю 5000 грн, зокрема: підготовка для подання до суду першої інстанції позовної заяви із вимогами до ДПС про визнання протиправним і скасування Рішення. Згідно предметного завдання №10-05-2024 від 10.05.2024 адвокатські послуги (правнича допомога) включають: аналіз документів наданих клієнтом; судової практики та розробку правової позиції по справі; підготовку і подачу позовної заяви; підготовку та подання необхідних процесуальних документів: клопотань, заяв, відповіді на відзив, заперечень, пояснень тощо; підготовка та подання необхідних адвокатських запитів; здійснення представництва інтересів клієнта у судових засіданнях під час розгляду у суді першої інстанції. У разі необхідності надання замовнику усних консультацій та вчинення інших дій необхідних для виконання умов цього договору.
Згідно частин п`ятої-сьомої статті 134 КАС розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В контексті цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що заява про ухвалення додаткового судового рішення надіслана позивачем відповідачу через Електронний суд та доставлена в електронний кабінет ДПС 17.07.2024 о 12:11 год. Станом на час ухвалення додаткового рішення, заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення суду від відповідача не надходило.
Відтак, за відсутності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, суд позбавлений можливості з власної ініціативи зменшувати розмір заявлених судових витрат.
Щодо посилання скаржника на відсутність детального опису робіт, то слід вказати, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо заявленої суми витрат понесених в суді першої інстанції, враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності стягнення з відповідача заявлених витрат у розмірі 5000 грн. 
Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено достатньо доводів, які б давали підстави відмовити у задоволенні вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу .
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Відповідно до положень частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року та на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	С. М. Кузьмич