Номер провадження: 33/813/2876/24
Номер справи місцевого суду: 521/4664/24 
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі: секретаря судового засідання – Хангельдян К.С., представника Одеської митниці – Кептене Д.А., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Конюшко Д.Б. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шумилів, Вінницької області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про сімейний стан та працевлаштування відсутні, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з конфіскацією товарів, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0122/50000/24 від 31.01.2024 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Встановлено, що 31.01.2024 року о 05:20 годин, в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче-Тудора» відділу митного оформлення № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, заїхав автобус сполучення «Ясси-Київ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, у якому в якості пасажирки слідувала із Молдови в Україну громадянка України ОСОБА_1 .
Під час спільного митно-прикордонного контролю та огляду ручної поклажі, а саме у валізі, у громадянки ОСОБА_1 серед особистих речей без ознак приховування від митного контролю було виявлено:
- лікарський засіб «Codiclyptol», кількістю 100 пігулок (10 блістерів по 10 пігулок), вказаний препарат містить у своєму складі Pseudoephedrine (Псевдоефедрин) 30 мг у кожній пігулці.
Доступ до виявлених медпрепаратів нічим не утруднювався. Зазначені медикаменти громадянка ОСОБА_1 визнала своєю власністю.
Pseudoephedrine (Псевдоефедрин) віднесено до списку № 1 таблиці IV «Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 зі змінами та доповненнями.
Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме: недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України.
У зв`язку з чим, у відношенні гр. ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0122/50000/24 від 31.01.2024 року.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – Конюшко Д.Б., подав апеляційну скаргу.
Доводи обґрунтовує тим, що суд вийшов за межі протоколу вказавши дату вчинення правопорушення 23.01.2024 року. Вказує, що в матеріалах справ відсутня інструкція до вилученого медичного препарату на українській мові. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Просить постанову скасувати та закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення або за малозначністю.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Конюшко Д.Б., який підтримав апеляційну скаргу, представника Одеської митниці Кептене Д.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Згідно ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 471 МК України, адміністративна відповідальність настає в разі недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).
Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 31.01.2024 року під час проходження митного контролю за встановленою формою не заявила про перевезення у власному багажі лікарського засобу, який відповідно даним заявленим на фабричній упаковці, містить у своєму складі речовину «псевдоефедрин». Крім того, на фабричній упаковці лікарського засобу зазначено дозування у кожній таблетці.
Виявлені предмети переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь - який спосіб. Вказані предмети були вилучені співробітниками митниці на підставі ст. 511 МК України.
Речовину «Псевдоефедрин та його солі» віднесено до таблиці IV списку № 1 «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (зі змінами) обіг даної речовини обмежено і стосовно неї встановлюються заходи контролю.
Згідно примітки 1 таблиці IV списку № 1 «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (зі змінами), до цього списку також включаються солі всіх перелічених у ньому речовин у разі, коли утворення таких солей можливе.
Порядок ввезення громадянами на митну територію України лікарських засобів встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України лікарських засобів та спеціального дитячого харчування» від 23 травня 2012 року за № 458, згідно з пунктом 1 якої, громадяни можуть ввозити на митну територію України лікарські засоби, які переміщуються в ручній поклажі та/або в супроводжуваному або несупроводжуваному багажі громадянина, у кількості, що не перевищує п`яти упаковок кожного найменування на одну особу (крім лікарських засобів, що містять наркотичні чи психотропні речовини) або у кількості, що не перевищує зазначену в наявному в особи рецепті на такий лікарський засіб, виданому на ім`я цієї особи та засвідченому печаткою лікаря та/або закладу охорони здоров`я.
Статтею 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року за № 60/95-ВР передбачено, що фізичні особи мають право перевозити наркотичні засоби і психотропні речовини, придбані за призначенням лікаря, за наявності та на підставі рецепта, виданого закладом охорони здоров`я відповідно до вимог статей 27 і 28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
Згідно абз. 20 ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, прекурсори - речовини, які використовуються для виробництва, виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Тобто, прекурсори – це ті речовини та їх солі, на основі яких відбувається створення наркотичних засобів та психотропних речовин.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що лікарські засоби, які містять у своєму складі прекурсори та їх солі, так само підпадають під обмеження, визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України лікарських засобів та спеціального дитячого харчування» від 23 травня 2012 року за № 458.
На момент перетину митного кордону України жодних відповідних дозвільних документів (рецепта, виданого закладом охорони здоров`я тощо) на переміщення предметів, вилучених у гр. ОСОБА_1 , митниці надано не було. Лікарський засіб, згідно даних фабричної упаковки, у своєму складі містить речовину стосовно якої встановлено обмеження та заходи контролю. Під час проходження митного контролю гр. ОСОБА_1 даний лікарський засіб не задекларувала та визнала своєю власністю.
Таким чином вина ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України доведена поза розумним сумнівом та підтверджується протоколом ПМП №0122/50000/24 від 31.01.2024 року; доповідною запискою; описом предметів; та іншими матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі протоколу вказавши дату вчинення правопорушення 23.01.2024 року, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки представник митниці у судовому засіданні суду першої інстанції просила вважати допущену, у протоколі помилку стосовно дати виявлення правопорушення, технічною опискою та вважати, що події за якими було виявлено правопорушення мало місце 31.01.2024 року.
Посилання апеляційної скарги на те, що в матеріалах справи відсутній переклад інструкції на українську мову до вилученого медичного препарату, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 503 МК України перекладачем у справ про порушення митних правил може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа митного органу.
Враховуючи встановлене, у всій своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, з урахуванням встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивовано, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – Конюшко Д.Б. - залишити без задоволення.
Постановусудді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов