У х в а л а
28 січня 2025 року
м. Київ
Справа № 759/22726/20
Провадження № 61-10657ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 (далі - скаржник), в інтересах якого діє адвокат Зайченко Василь Миколайович (далі - адвокат),
на постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) до скаржника про стягнення заборгованості,
за зустрічним позовом скаржника до позивача про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії і
в с т а н о в и в:
1.           У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути зі скаржника 48 494,38 грн заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2019 року (далі - кредитний договір).
2.           4 жовтня 2021 року скаржник звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив розірвати кредитний договір і зупинити за ним нарахування, розірвати договір за миттєвою розстрочкою від 15 вересня 2019 року у розмірі 12 500,00 грн і повернути на картку кошти, які з неї того ж дня протиправно перерахували.
3.           17 листопада 2022 року Святошинський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні первісного позову та задовольнив зустрічний.
4.           Згодом скаржник звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача 20 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
5.           19 жовтня 2023 року суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення, згідно з яким задовольнив цю заяву.
6.           27 травня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою змінив додаткове рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір стягнутих витрат на правничу допомогу з 20 400,00 грн до 11 500,00 грн.
7.           24 липня 2024 року адвокат в інтересах скаржника подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену постанову та залишити в силі додаткове рішення суду першої інстанції.
8.           16 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали.
9.           26 вересня 2024 року адвокат в інтересах скаржника подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги.
10.        Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
10.1.    Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
10.2.    Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
10.3.    Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
10.4.    Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, зокрема, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 і 5 частини шостої статті 19 ЦПК України).
10.5.    Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тобто незалежно від того, чи визнали її такою суди попередніх інстанцій. З огляду на те, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Главі 2 Розділу І «Загальні положення» ЦПК України, її приписи поширюються і на касаційне провадження.
10.6.    Предметом первісного позову було стягнення 48 494,38 грн, а зустрічного - розірвання кредитного договору, зупинення за ним нарахування, розірвання договору за миттєвою розстрочкою та повернення на картку 12 500,00 грн перерахованих коштів. Ціна первісного позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90 840,00 грн = 3 028,00 грн х 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб). Зустрічний позов стосується захисту прав споживача. Справа за предметом такого позову є незначної складності. З огляду на вказане вона за законом є малозначною (див. близький за змістом підхід в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 жовтня 2024 року у справі № 545/250/23, від 31 жовтня 2024 року у справі № 212/5545/23, від 5 грудня 2024 року у справі № 317/6265/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 369/4132/23). Тому судові рішення у ній за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку.
11.        Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
11.1.    Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
11.2.    Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
11.3.    «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
11.4.    Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
11.5.    Скаржник мав доступ до суду апеляційної інстанції та можливість навести аргументи і докази на користь його позиції щодо судових витрат. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.
11.6.    Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усувають недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо повноти останнього. Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення, містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі, вирішувати вимоги, які суд не розглядав у судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове до нього рішення втрачає силу. Отже, додаткове рішення є невід`ємною частиною основного рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).
11.7.    Скаржник подав касаційну скаргу на постанову апеляційного суду, згідно з якою останній переглянув додаткове рішення суду першої інстанції у малозначній справі, судові рішення в якій за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.           Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії.
2.           Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко