УХВАЛА
 
13 січня 2025 року
м. Київ
справа № 607/23999/23
провадження № 51-5585 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року, 
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у  касаційному порядку.
Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час здійснення перегляду не ревізує повноти судового розгляду, висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. 
Зазначеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.
За змістом поданої скарги, у ній її автор просить скасувати оспорювані рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Однак, не погоджуючись із вироком засуджений не наводить обґрунтування допущення місцевим судом таких порушень норм права, котрі в розумінні ст. 412 КПК із урахуванням статей 84-87, 94, 370, 374 цього Кодексу в їх взаємозв`язку є істотними і зумовлюють обов`язкове скасування вказаного рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. Водночас у касаційної скарзі міститься посилання на неповноту розгляду, що в силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Крім того, заперечуючи законність ухвали, вважаючи неправомірним задоволення клопотання сторони обвинувачення про дослідження й долучення процесуального документа та відхилення клопотання сторони захисту про повторне дослідження відеозаписів, скаржник не зазначає доводів, які би свідчили про недодержання апеляційним судом правил ст. 404 КПК, зважаючи на точний зміст ч. 3 цієї норми. 
Також, наполягаючи на новому судовому розгляді ОСОБА_4 не наводить аргументів на підтвердження необхідності цього, ураховуючи іншу позицію на стадії апеляційного провадження, положення ст. 407 КПК й відображені в поданій скарзі категоричні судження про відсутність у справі належних доказів для доведення винуватості у вчиненні інкримінованого злочину. 
Отже, у касаційній скарзі не викладено обґрунтування заявленої вимоги.
Недодержання при зверненні ст. 427 КПК перешкоджає відкриттю кримінального провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Що стосується зупинення виконання вироку й ухвали, то за правилами ст. 430 КПК це питання вирішується після відкриття касаційного провадження. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року залишити без руху і  встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_5                                       ОСОБА_3