ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1632/25 Справа № 208/8499/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 27 березня 2023 року сторонами в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії №1178-2711, яким погоджено надання відповідачці невідновлювальної кредитної лінії. 
Товариство виконало свій обов`язок, перерахувало на картковий рахунок відповідачки 7 200,00 грн., тоді як остання ухиляється від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. 
Позивач вказує, що станом на 25 червня 2024 року розмір кредитної заборгованості відповідачки складає 62 942,80 грн., з яких: 7 156,00 грн. – заборгованість за кредитом, 55 786,80 грн – заборгованість за відсотками.
Застосувавши до відповідача пільги, позивач заявляє до стягнення весь розмір заборгованості за кредитом та частину розміру заборгованості за процентами – тільки 22 074,00 грн..
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 29 230,00 грн. в рахунок погашення виниклої заборгованості по кредиту.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року задоволено частково позовні вимоги Товарситва, а саме стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором від 27 березня 2023 року №1178-2711 у розмірі 10 440,00 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовлено.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що базовим періодом кредитування є 18 днів, з 27 березня 2023 року до 13 квітня 2023 року, оскільки строк договору складає 300 днів, а саме, з 27 березня 2023 року до 20 січня 2024 року. (п. 4.8. Договору).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині без змін, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 27 березня 2023 року сторонами в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії №1178-2711, яким погоджено надання відповідачу невідновлювальної кредитної лінії. Основними умовами договору є наступні: 1. Дата видачі кредиту – 27.03.2024 року; 2. Сума кредиту – 7200,00 грн; 3. Спеціальні умови кредитування – базовий період складає 18 календарних днів, перший базовий період діє до 13 квітня 2023 року, розмір процентів в такому випадку – 3 240,00 грн 2,5% на день для першого базового періоду; 4. Загальні умови кредитування - у разі несплати відсотків в межах першого базового періоду застосовується стандартна процентна ставка – 3%, в т.ч. для самого першого базового періоду, яка застосовується до повного погашення заборгованості; 5. Реальна річна процентна ставка – 756335,00 % 6. Строк кредитування – 300 календарних днів, дата повернення кредиту – 20 січня 2024 року.
Надана позивачем довідка про видачу коштів за кредитним договором підтверджує видачу відповідачу 27 березня 2023 року коштів в розмірі 7 200,00 грн..
Задовольняючи частково позовні вимоги Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії кредитного договору визначено до 13 квітня 2023 року, а тому позивач не мав права нараховувати проценти за договором після 13 квітня 2023 року. При цьому суд вказав, що розмір процентів по 13 квітня 2023 року міститься у п. 2.3., 5.3.3. кредитного договору і складає 3 240,00 грн., а тому позивач має право на стягнення на його користь лише суми кредиту (7 200,00 грн), а також процентів по кредиту, нарахованих по 13 квітня 2023 року (3 240,00 грн), а сумарно – 10 440,00 грн.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»  якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Встановлено, що кредитний договір фактично містить дві окремі домовленості про строк кредитування та розмір відсотків: п. 2,3, 5.3. (який передбачає кредитування протягом першого базового періоду (18 календарних днів) з процентною ставкою 2,5%), а також п. 4.6, 4.8. 10.2.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що такий зміст домовленості є нечітким та передбачає неоднозначне розуміння його умов.
Згідно умов Договору про відкриття кредитної лінії строк дії кредитного договору розмір процентів, який зазначений у п. 2.3., 5.3.3. кредитного договору складає 3240,00 грн.. 
Таким чином, встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача відсотків у розмірі 3240,00 грн..
Законність рішення в частині стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 200,00 грн., колегією суддів не перевіряється, так як рішення в цій частині не є предметом апеляційного оскарження.
Доводи апелянта в скарзі про те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що базовим періодом кредитування є 18 днів, з 27 березня 2023 року до 13 квітня 2023 року, оскільки строк договору складає 300 днів, а саме, з 27 березня 2023 року до 20 січня 2024 року. (п. 4.8. Договору), - колегія суддів вважає безпідставними, та такими, що не впливають на законність рішення в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача відсотків у розмірі 3240,00 грн., які чітко регламентовані п.п. 2.3., 5.3.3. кредитного договору.
Більш того, колегією суддів встановлено, що відповідачем у рахунок погашення заборгованості було сплачено 13 квітня 2023 року — 3 240,00 грн., 02 травня 2023 року — 3500,00 грн. та 24 травня 2023 року — 30,00 грн. та були списані в рахунок сплати відсотків. 
Однак, з урахуванням положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не може вийти за межі апеляційної скарги, так як перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення заборгованості за відсотками.
Рішення в оскаржуваній частині як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                 П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» – залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А Єлізаренко

О.В. Свистунова