СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

     06 березня 2025 року                         м. Харків                        Справа № 922/2132/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Здоровко Л.М.

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№144Х/2) Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Сучасні системи з`єднання конвеєрних стрічок” на рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2024 у справі №922/2132/24 (повний текст рішення складено та підписано 01.01.2025 суддею Ольшанченком В.І. у приміщенні Господарського суду Харківської області) 
за позовом Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля”, м.Павлоград Дніпропетровської області, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Сучасні системи з`єднання конвеєрних стрічок”, м.Харків,
про стягнення 577605,20 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (позивач) через систему "Електронний суд" надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Сучасні системи з`єднання конвеєрних стрічок" (відповідач), в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 577605,20 грн збитків, посилаючись в  обґрунтування позовних вимог  на те, що  відповідачем за господарськими операціями за договором поставки від 03.07.2019  № 8309-ПУ-УМТС-Т  не здійснено  реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим позбавлено  позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ у розмірі 577605,20 грн за відповідними операціями та відповідно, зменшення податкового  зобов`язання, внаслідок чого позивачу завдано збитки на вказану суму.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.12.2024 у справі №922/2132/24, позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Сучасні системи з`єднання конвеєрних стрічок” на користь Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” збитки у сумі 577605,20 грн та судовий збір у сумі 8664,08 грн.
     Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності наявності в діях відповідача складу правопорушення як підстави для його відповідальності у вигляді відшкодування збитків у заявленому позивачем розмірі, з огляду на те, що доданими до позовної заяви копіями видаткових накладних та платіжних інструкцій підтверджується, що позивач оплатив поставлений відповідачем за договором поставки від 03.07.2019  № 8309-ПУ-УМТС-Т товар на суму 2976169,20 грн, а відтак, відповідно положень Податкового кодексу України відповідач був зобов`язаний скласти та подати на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні за датою зарахування коштів, в той час як відповідач склав і подав на реєстрацію частину податкових накладних, крім видаткових накладних №29 від 10.11.2022 на суму 30000 грн та №30 від 25.11.2022 на суму 35190 грн, але реєстрацію їх було зупинено податковим органом, а тому податкові накладні  щодо спірних господарських операцій не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що в свою чергу призвело до неможливості включення суми податку на додану вартість в розмірі 577605,20 грн  до податкового кредиту позивача, враховуючи при цьому невчинення відповідачем дій у встановлений строк для розблокування зупинених податкових накладних та  анульовання 15.03.2024 відповідачу за рішенням контролюючого органу свідоцтва платника ПДВ, що  унеможливлює будь яку реєстрацію податкових накладних або їх розблокування,  а тому відповідач не виконав належним чином обов`язку, встановленого  Податковим кодексом України, з чого вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками останнього.
Відповідач подав на зазначене рішення  до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими,  неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на безпідставність висновку суду першої інстанції щодо доведеності наявності  в діях відповідача складу правопорушення, як підстави для відповідальності у вигляді заявленої до стягнення суми збитків, з огляду на неврахування судом  обставин вчинення відповідачем всіх можливих  дій щодо розблокування  поданих ним на реєстрацію податкових накладних, яка була зупинена   контролюючим органом, зокрема, підприємством подано  до комісії ДПС додаткові документальні обґрунтування, які на даний час перебувають на розгляді, в той час як  в реєстрації жодної податкової накладної за спірними господарськими операціями  не відмовлено. 
      Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 для розгляду справи сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.
      Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Сучасні системи з`єднання конвеєрних стрічок” на рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2024 у справі №922/2132/24 та призначено її до розгляду в судове засідання з повідомленням сторін на 06.03.2025 р. о 11:30  годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань №104.
       17.02.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу   (вх. № 2102) ), в якому він просить залишити її  без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.   
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі   доводи та вимоги, проаналізувавши доводи відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.
      03.07.2019 Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Сучасні системи з`єднання конвеєрних стрічок" (постачальник) уклали договір поставки №8309-ПУ-УМТС-Т (надалі – Договір), за яким постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію і/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі – продукція) в асортименті, кількості, в строки, по ціні і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікації, які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлену у його власність продукцію у відповідності до умов цього договору.
Відповідно до п. 4.2 Договору умови поставки продукції – DDP згідно “Інкотермс – 2010” з урахуванням умов і застережень, що містяться у даному договорі і/або специфікаціях до нього.
Згідно з п.4.3 Договору на дату виникнення податкових зобов`язань постачальник оформлює податкову накладну в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування до них, у випадках, передбачених законодавством, здійснюється постачальником протягом 3-х календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань.
Відповідач поставив позивачу продукцію за видатковими накладними на загальну суму 3465631,20 грн: №4 від 13.01.2022 на суму 19140,00 грн з ПДВ; №15 від 17.02.2022 на суму 81624,00 грн з ПДВ; №158 від 16.08.2021 на суму 39840,00 грн з ПДВ; №161 від 23.08.2021 на суму 108960,00 грн; №202 від 16.11.2021 на суму 33600,00 грн з ПДВ; №154 від 03.08.2021 на суму 235920,00 грн з ПДВ; №29 від 10.11.2022 на суму 30000,00 грн з ПДВ; №30 від 25.11.2022 на суму 35190,00 грн з ПДВ; №24 від 22.07.2022 на суму 18000,00 грн з ПДВ; №28 від 20.10.2022 на суму 60000,00 грн з ПДВ; №195 від 26.10.2021 на суму 379416,00 грн з ПДВ; №2 від 13.01.2022 на суму 77604,00 грн з ПДВ; №157 від 09.08.2021 на суму 207360,00 грн з ПДВ; №186 від 08.10.2021 на суму 256368,00 грн з ПДВ; №188 від 13.10.2021 на суму 266232,00 грн з ПДВ; №132 від 05.05.2021 на суму 66816,00 грн з ПДВ; №136 від 14.06.2021 на суму 18432,00 грн з ПДВ; №143 від 09.07.2021 на суму 478404,00 грн з ПДВ; №72 від 12.03.2021 на суму 115440,00 грн з ПДВ; №125 від 14.05.2021 на суму 21342,00 грн з ПДВ; №19 від 15.06.2022 на суму 64200,00 грн з ПДВ; №20 від 29.06.2022 на суму 43020,00 грн з ПДВ; №23 від 14.07.2022 на суму 28272,00 грн з ПДВ; №27 від 11.10.2022 на суму 54600,00 грн з ПДВ; №10 від 04.02.2022 на суму 283944,00 грн з ПДВ; №16 від 28.04.2022 на суму 17760,00 грн з ПДВ; №17 від 06.05.2022 на суму 47064,00 грн з ПДВ; №3 від 13.01.2022 на суму 34800,00 грн з ПДВ; №8 від 28.01.2022 на суму 281640,00 грн з ПДВ; №26 від 09.09.2022 на суму 60643,20 грн з ПДВ, а позивач прийняв продукцію без зауважень, що підтверджується копіями вказаних накладних, підписаними уповноважених представників сторін на них.
Позивач оплатив отриману продукцію на загальну суму 2976169,20 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій, доданих до позову.
Сума ПДВ склала 577605,20 грн.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач склав і подав на реєстрацію частину податкових накладних, крім видаткових накладних №29 від 10.11.2022 на суму 30000,00 грн та №30 від 25.11.2022 на суму 35190,00 грн, але реєстрацію їх було зупинено податковим органом.
Відповідно до інформації з сайту ДПСУ (cabinet.tax.gov.ua/registers/pdv) 15.03.2024 за рішенням контролюючого органу через відсутність поставок та ненадання декларацій відповідачу анульовано свідоцтво платника ПДВ.
З огляду на зазначені обставини позивач зазначає, що, враховуючи те, що відповідач не виконав свої обов`язки щодо реєстрації податкових накладних відповідно до норм Податкового кодексу України, останній позбавлений права на віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ на суму 577605,20 грн.
     Отже, як зазначає позивач, у нього як у покупця, за умови реєстрації відповідачем податкових накладних за господарськими операціями за вищенаведеним договором поставки  виникло б право на податковий кредит у розмірі зазначеної суми ПДВ, однак відповідач у визначені пунктом   201.10 статті 201 Податкового кодексу України  строки не здійснив реєстрації відповідних податкових накладних, внаслідок чого позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму заявлених збитків.
     Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позову з наступних мотивів.
     За приписами  статті 16 Цивільного кодексу України  одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
       Відповідно до частин першої та другої  статті 22 Цивільного кодексу України  особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
        Згідно з частиною першої  статті 225 Господарського кодексу України  до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
     Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.
     Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
    Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.
       Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.Вина заподіювача збитків презюмується.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.
        Відповідно до підпункту  14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України   (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з      розділом V     цього Кодексу.
       Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
       а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
       б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
     3а змістом пунктів  198.1,  198.2 статті 198  цього  Кодексу  до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені  І  нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів  І  послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.     
       За приписами п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
     У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
        Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
       Відповідно до пункту  201.1 статті 201 Податкового кодексу України  на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
    Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
      У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Пунктом  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів  І  послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
         За змістом ст.11,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,  акти приймання-передачі виконаних робіт за вищенаведеними договорами підряду є первинними документами, що підтверджує здійснення господарської операції з виконання робіт та відповідно до вищенаведених норм податкового законодавства така операція є підставою для виникнення у відповідача обов`язку скласти податкові накладні та внести їх в ЄРПН у строки, визначені  ПК України. Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції,відповідач відповідно до вищенаведених норм був зобов`язаний скласти та подати на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні за датою виконання робіт або датою зарахування коштів від замовника, як попередньої оплати.
Разом з цим, чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН замовником  робіт, отже з огляду на положення  статті 201 Податкового кодексу України  саме на відповідача  покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та  І  або розрахунки коригування до таких податкових накладних.
         Велика Палата Верховного Суду   у постанові  від 01.03.2023  у справі №  925/556/21 зазначила,  предметом позову у якій було    стягнення з Державного бюджету України збитків, завданих протиправною поведінкою ГУ ДПС, яке заблокувало реєстрацію оформленої Продавцем Податкової накладної, що спричинило необхідність сплати ним на користь покупця штрафних санкцій, Велика Палата Верховного Суду виснувала таке:
       з 1 січня 2015  ПК України  не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.
        Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.
      Застосовуючи в контексті спірних правовідносин норми статей  22,  1166,  1173 ЦК України, підпункту  17.1.7 пункту 17.1 статті 17, підпункту  114.3.2. пункту  114.2 статті 114  та пункту  201.10 статті 201 ПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла  висновку, що збільшення податкового кредиту є майновим інтересом покупця товарів / послуг, який з 1 січня 2015 року за загальним правилом реалізовується після виконання продавцем у публічно-правових відносинах з державою обов`язку скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну.
       До моменту виникнення права на включення суми ПДВ за операцію з придбання товарів / послуг до складу податкового кредиту взаємодія держави і покупця зводиться лише до можливості покупця подати на продавця скаргу, що в силу пункту  201.10 статті 201 ПК України  зумовлює лише обов`язок контролюючого органу провести документальну перевірку продавця, спонукати виконати який покупець не може.
       Об`єднана палата КГС ВС у постанові від 03.08.2018 у справі № 917/877/17  виснувала, що згідно з пунктом  201.10 статті 201 ПК України  на продавця покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
    Оскільки саме від продавця (підрядника  у підрядних відносинах , який має законом визначений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем означеного вище майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець, підрядник) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій".
     Отже, за висновком, наведеним у пункті 10.2. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №     925/556/21, права покупця у випадку порушення продавцем свого обов`язку щодо належної реєстрації податкових накладних зводяться лише до можливості подання скарги, проте ініціювати проведення податкової перевірки контролюючим органом покупець не може.    
      Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 01.12.2023  № 926/3347/22 виснувала, що   чинне законодавство не містить вимог щодо певних засобів доказування, якими можуть підтверджуватися обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних. Крім того, право позивача надавати докази щодо таких обставин (фактів) не може бути обмежене діями чи бездіяльністю контролюючого органу щодо проведення чи не проведення ним відповідної перевірки.В контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.
        Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 дійшов висновків про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом,    підлягає доведенню саме позивачем. Хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.
    Об`єднана палата у вказаній постанові зазначила, що  в цілому, погоджуючись із зазначеними висновками щодо тягаря доказування, а також з тим, що рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання, вважає за необхідне частково відступити від цих висновків шляхом уточнення. Зазначене уточнення полягає в тому, що обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних, можуть підтверджуватися не тільки матеріалами відповідної перевірки контролюючим органом, а й, зокрема, податковими накладними, розрахунками коригування тощо; господарський суд має повноваження самостійно надавати оцінку правомірності чи неправомірності дій чи бездіяльності відповідача, зокрема стосовно відповідності його дій чи бездіяльності при виконанні зобов`язання податковому законодавству України, якщо це необхідно для вирішення спору.
     Якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову  в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної  в ЄРПН, то це викликає неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, та,відповідно,неможливість зменшення  податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача.
      Подібні правові висновки  викладені в постановах Великої Палати  Верховного Суду  від 05.06.2019 у справі №  908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №  925/5556/21, об`єднаної Палати Касаційного господарського суду  у складі Верховного Суду  від 03.12.2018 у справі № 908/76/18,від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21,від 31.01.2023  у справі № 904/72/22.
     В пункті 5.27  постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №  916/334/22 зазначено висновок, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через    відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду звертає увагу, що як обов`язок платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну, так і обов`язок особи, якою заподіяно шкоду, відшкодувати її (зокрема шляхом відшкодування збитків) передбачені законом (стаття 201 ПК, статті  1168,  1192 ЦК України), а тому не можуть встановлюватись договором (див.  mutatis mutandis  постанову Верховного Суду від 19.04.2023 у cправі №    910/17014/21 (пункт 6.21)). Отже, відносини сторін врегульовані не умовами договору, а безпосередньо законом.
З вищенаведених обставин справи  вбачається протиправна поведінка відповідача  у спірних правовідносинах,оскільки відповідач взагалі не складав податкових накладних щодо частини спірних операцій за укладеними між сторонами договорами підряду, а щодо поданих відповідачем на реєстрацію податкових накладних контролюючий орган прийняв рішення про зупинення їх реєстрації, в той час як відповідачем не надано жодного доказу вчинення визначених законодавством дій, спрямованих на розблокування вказаних податкових накладних, а тому він не здійснив всіх необхідних дій з ефективного оскарження  рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати  обов`язок з реєстрації податкових  накладних.
   При цьому колегія суддів ураховує, що в рамках даного провадження, в силу юрисдикційних обмежень, господарський суд не має право надавати оцінку правомірності чинного рішення податкового орагну про зупинення реєстрації податкових накладних.
      Разом з цим  вказаний у п.198.6 ст.198 ПК строк у 365 днів   для можливості включення або коригування суми у відповідному розмірі до податкового кредиту в інші періоди є у даному випадку вичерпаним, що свідчить про втрату позивачем за позовом права на податковий кредит, в той час як 15.03.2024 відповідачу за рішенням контролюючого органу анульовано свідоцтво платника ПДВ, що  унеможливлює будь яку реєстрацію податкових накладних або їх розблокування.
      Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач не втратив право на отримання податкового кредиту за податковими накладними, реєстрацію яких зупинено через подання ним до комісії ДПС додаткових документальних обґрунтувань, які на даний час перебувають на розгляді, за відсутності на даний час  рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації жодної поданою відповідачем на реєстрацію податкової накладної за спірними господарськими операціями.
       З  огляду на те, що податкові накладні щодо вищенаведених господарських операцій  за укладеним між сторонами договором поставки  не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що в свою чергу призвело до неможливості включення суми податку на додану вартість вурозмірі за цими операціями до податкового кредиту позивача, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку  про наявність  прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками останнього.
    Разом з цим, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 01.12.2023  № 926/3347/22 виснувала, що чинне законодавство не містить вимог щодо певних засобів доказування, якими можуть підтверджуватися обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних. Крім того, право позивача надавати докази щодо таких обставин (фактів) не може бути обмежене діями чи бездіяльністю контролюючого органу щодо проведення чи не проведення ним відповідної перевірки.В контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.
При цьому Об`єднана палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що  обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних, можуть підтверджуватися не тільки матеріалами відповідної перевірки контролюючим органом, а й, зокрема, податковими накладними, розрахунками коригування тощо; господарський суд має повноваження самостійно надавати оцінку правомірності чи неправомірності дій чи бездіяльності відповідача, зокрема стосовно відповідності його дій чи бездіяльності при виконанні зобов`язання податковому законодавству України, якщо це необхідно для вирішення спору.
Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через    відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.Як зазначено вище, вказаний факт має місце у спірних правовідносинах.
       Разом з цим,  у вказаній постанові Об`єднана палата Верховного Суду  в обґрунтування зазначеного  висновку також зазначила наступне мотивування.
      Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20 (провадження № 12-41гс21, пункт 9.8).
       Отже, за висновками Великої Палати Верховного Суду, навіть правова оцінка, надана рішенням суду в іншій справі, зокрема щодо того, чи є певна поведінка правомірною або неправомірною, не є обов`язковою для суду. Тим більше не може бути обов`язковою така оцінка, надана контролюючим органом.
       Разом із цим, висновок щодо порушення норм податкового законодавства, допущених при реєстрації податкових накладних чи розрахунків коригування, чи висновок про відсутність такого порушення є саме правовим висновком, а не фактом порушення.
      З наведеного слід дійти висновку про те, що в контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.
       Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 дійшов висновків про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом,    підлягає доведенню саме позивачем. Хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.
    Об`єднана палата, в цілому погоджуючись з зазначеними висновками щодо тягаря доказування, а також з тим, що рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання, вважає  за необхідне частково відступити від цих висновків шляхом уточнення, яке  полягає в тому, що обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних, можуть підтверджуватися не тільки матеріалами відповідної перевірки контролюючим органом, а й, зокрема, податковими накладними, розрахунками коригування тощо; господарський суд має повноваження самостійно надавати оцінку правомірності чи неправомірності дій чи бездіяльності відповідача, зокрема стосовно відповідності його дій чи бездіяльності при виконанні зобов`язання податковому законодавству України, якщо це необхідно для вирішення спору.
     Частиною 4 статті 236 господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
      Отже, враховуючи наведені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права  у подібних правовідносинах, за якими відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через    відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни, з огляду на те, що відповідачем стосовно частини спірних операцій за укладеними між сторонами договорами підряду взагалі не складав податкових накладних, а щодо поданих відповідачем на реєстрацію податкових накладних контролюючий орган прийняв рішення про зупинення їх реєстрації, за обставин нездійснення відповідачем всіх можливих заходів щодо їх ефективного оскарження рішення контролючого органу, в той час як вказаний у п.198.6 ст.198 ПК строк у 365 днів   для можливості включення або коригування суми у відповідному розмірі до податкового кредиту в інші періоди є у даному випадку вичерпаним, що свідчить про втрату позивачем права на податковий кредит, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову, пославшись на доведеність  в діях відповідача складу правопорушення як підстави для його відповідальності у вигляді відшкодування збитків в заявленому позивачем розмірі.  
Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не  знайшли підтвердження, а  оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення –без змін.
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржниками.
Керуючись ст.129, ст.43, пунктом 4 частини 1 ст.275, ст.282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:
    Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Сучасні системи з`єднання конвеєрних стрічок” залишити без задоволення.
       Рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2024 у справі №922/2132/24 залишити без змін.
      Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
      Повний текст постанови складено 13.03.2025. 

Головуючий суддя                                                                     О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко