ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року	Львів	Справа № 460/2325/24 пров. № А/857/21916/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                               Гуляка В.В.
суддів:                                                    Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (суддя – Махаринець Д.Є., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі справи №460/2325/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

                                                               встановив:

У березні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповного нарахування та виплати позивачу щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за періоди: з 10 березня по 23 березня 2023 року, з 25 березня по 23 квітня 2023 року, з 24 квітня по 23 травня 2023 року; 2) зобов`язати відповідача виплатити позивачу щомісячну додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за періоди: з 10 березня по 23 березня 2023 року, з 25 березня по 23 квітня 2023 року, з 24 квітня по 23 травня 2023 року, з урахуванням виплачених сум; 3) стягнути з відповідача витрати на правничу (правову) допомогу. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що із заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за періоди: з 10 березня по 23 березня 2023 року, з 25 березня по 23 квітня 2023 року, з 24 квітня по 23 травня 2023 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за періоди: з 10 березня по 23 березня 2023 року, з 25 березня по 23 квітня 2023 року, з 24 квітня по 23 травня 2023 року, з урахуванням виплачених сум. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду ухвалене судом без належного з`ясування всіх обставин справи, що мали суттєве значення для його правильного вирішення, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що без встановлення факту недійсності (або скасування) висновків ВЛК позивач не мав правових підстав для оплати подальшого лікування позивача за правилами Постанови КМУ №168, а тому відмова відповідача у виплаті позивачу додаткової грошової винагороди була правомірною, оскільки відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормативними актами. Вважає скаржник, що позивачу було належим чином нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду за період його лікування та відпустки за станом здоров`я, а саме з 07.12.2022 по 18.02.2023. Проте висновок суду про необхідність оплати подальшого періоду лікування (попри визнання позивача придатним до військової служби) не ґрунтується на аналізі законодавства, яке б регламентувало порядок проходження лікування та подальшого документального оформлення результатів медичного огляду у структурі закладів ДПСУ. Зауважує апелянт, що після отримання висновку ВЛК від 21.02.2023 про придатність до військової служби, період лікування позивача був завершений, що підтверджується витягом з наказу №95-ВВ від 07.03.2023. Подальше його лікування відбувалось вже у іншому закладі охорони здоров`я, що підтверджується документами про подальше лікування позивача. Обставина, що позивачем було продовжено лікування, але вже після пройденої ним військово-лікарської комісії (за результатами якої його було визнано придатним до подальшої військової служби), а також враховуючи, що позивачем не було надано документального підтвердження вжиття ним заходів щодо оскарження висновків комісії, виключала можливість оплати періоду продовження його подальшого лікування, що суперечило би висновкам військово-лікарської комісії. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими через їх передчасність - до моменту скасування висновків військово-лікарської комісії, через що у позові слід відмовити. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.07.2024 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (а.с. 16, 33). 
Під час проходження служби  позивач приймав безпосередню участь у бойових діях, у зв`язку з чим 03 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини від збройної агресії рф, беручи участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні противника в районі н.п. Площанка Луганської області внаслідок масованого артилерійського обстрілу позицій військовослужбовців отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне сліпе осколкове поранення грудної клітини ліворуч з переломом десятого ребра, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням селезінки, наявність стороннього тіла металевої щільності, гемоперитонеум (а.с. 51). 
У зв`язку із отриманим бойовим пораненням, позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. 
Так, з 09.12.2022 по 19.12.2022 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування (а.с. 18). 
Відповідно до довідки ВЛК №832 від 19.12.2022 було надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 49). 
21.02.2023 проведено медичний огляд ОСОБА_1 військово-лікарською комісією ЛВМКЦ ДПСУ,  за результатами якої видано довідку ВЛК від 21 лютого 2023 року №254, якою визнано старшого солдата ОСОБА_1 придатним до військової служби, у зв`язку з чим військовослужбовець повернувся до виконання обов`язків (а.с. 47). 
Однак 25.02.2023, у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я, позивач був направлений на лікування до медичного пункту, де перебував до 06.03.2023 (а.с. 38). 
08.03.2023 позивачу було видано направлення на лікування до КП «Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Юрія Семенюка», де з 10 березня 2023 року по 23 березня 2023 року проходив лікування з діагнозом: «мінно-вибухова травма (03.12.2022): вогнепальне сліпе осколкове поранення грудної клітини ліворуч з переломом десятого ребра, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням селезінки, наявність стороннього тіла металевої щільності, гемоперитонеум. Стан після операції (03.12.2022), діагностичної лапароскопії (04.12.2022), хірургічної обробки рани (12.12.2022). Стороннє тіло на рівні L2. Стан після видалення стороннього тіла від 16.03.2023» (а.с. 27, 28). 
Довідкою ВЛК від 24.03.2023 №247 встановлено, що поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 50). 
У витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2024 №120-ВВ значиться: старшого солдата ОСОБА_1 (П-062461), молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії номер обслуги 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), вважати таким, що перебуває у відпустці за станом здоров`я терміном 30 (тридцять) календарних днів, з 25 березня по 23 квітня 2023 року. Підстава: довідка військово-лікарської комісії №3247 від 24.03.2023 (військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України АДРЕСА_1 ), довідка начальника охорони здоров`я №30/13354/23-Вн від 29.03.2023. Також значиться вважати таким, що перебував на лікуванні в комунальному підприємстві «Рівненська обласна клінічна лікарня» з 10 по 23.03.2023. Підстава: довідка про тимчасову непрацездатність №923 від 23.03.2023, довідка начальника охорони здоров`я №30/133354/23-Вн від 29.03.2023 (а.с. 40). 
Довідкою ВЛК від 20.04.2023 №4170 встановлено, що поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 48). 
У витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 25.04.24 №163-ВВ зазначено: старшого солдата ОСОБА_1 (П-062461) молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії номер обслуги 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б). вважати таким, що перебуває у відпустці за станом здоров`я терміном 30 (тридцять) календарних днів, з 24 квітня по 23 травня 2023 року. Підстава: довідка військово-лікарської комісії №№4170 від 20.04.2023 (військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України) (а.с. 41). 
21 грудня 2023 року до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 Прикордонного загону ДПСУ) було направлено адвокатський запит з проханням надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за період з березня 2023 року по дату отримання запиту та інші запитувані документи (а.с. 22). 
Відповідачем було надано відповідь листом №10/1-24-Вих від 01.01.2024, де зазначено наступне: долучені до адвокатського запиту документи, які підтверджують обставини отримання ОСОБА_1 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, яке мало місце у грудні 2022 року, а також подальше його лікування у грудні 2022 року та період його перебування у відпустці протягом січня-лютого 2023 року були належним чином обліковані та оплачені. Враховуючи відсутність відомостей про стаціонарне лікування ОСОБА_1 за період з 10.03.2023 по 23.03.2023 у додатках до адвокатського запиту, питання про наявність підстав для виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції із змінами та доповненнями станом на 21.01.2023) буде розглянуто у разі подання до служби охорони здоров`я НОМЕР_3 прикордонного загону оригіналів відповідних документів встановленим порядком (а.с. 34). 
Позивач через представника звернувся до відповідача із заявою від 13.02.2024 щодо нарахування йому додатково грошової винагороди у зв`язку із пораненням (а.с. 30). 
Відповідач листом від 21.02.2024 №10/3061-24-Вих у відповідь на заяву позивача повідомив, що період лікування ОСОБА_1 у грудні 2022 року та його подальша відпустка протягом січня-лютого 2023 року були належним чином обліковані та оплачені. Враховуючи подані ОСОБА_1 документи про його лікування з 10.03.2023 по 23.03.2023, службою охорони здоров`я НОМЕР_3 прикордонного загону було встановлено наступне. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 21.02.2023 ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби, тобто лікування завершилось, після чого він залучався до виконання обов`язків військової служби на займаній ним посаді. Враховуючи, що у НОМЕР_3 прикордонного загону відсутні відомості щодо скасування висновків військово-лікарської комісії про придатність до військової служби, пройденої у лютому 2023, виплата грошового забезпечення за подальший період лікування (з 10.03.2023 по 23.03.2023) здійснювалася на загальних підставах (а.с. 43). 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неповного нарахування та виплати позивачу щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках, позивач звернувся з даним позовом до суду. 

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, враховуючи наступне. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Спірним питанням у цій справі є наявність правових підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди на підставі Постанови №168 за періоди: з 10.03.2023 по 23.03.2023, з 25.03.2023 по 23.04.2023 та з 24.04.2023 по 23.05.2023, з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках. 
Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 року, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. 
Як визначено статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частинами 1 - 4 ст.9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260). 
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого  Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. 
В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, який не скасовано станом на час розгляду справи. 
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69/2022 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України 28.02.2022, прийнято постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168). 
Пунктом 1 Постанови №168 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 і від 22.03.2022 №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “є Підтримка”, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), – розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). 
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022. 
01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України №400 до Постанови №168 внесено зміни, згідно з якими, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, належить  включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. 
Відповідно до пункту 11 Розділу XXXIV Порядку 260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці. 
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення – окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), – з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022). 
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 24.08.2008, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. 
У Довідці слід обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо). 
Наведені правові норми дають підстави дійти висновку, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди. 
При цьому Постановою №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:           пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. 
Суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень додаткова винагорода. 
При цьому, для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні. 
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні. 
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач, 03.12.2022 отримав поранення у зв`язку із виконанням бойового завдання під час захисту Батьківщини від збройної агресії рф, беручи участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні противника в районі н.п. Площанка Луганської області внаслідок масованого артилерійського обстрілу позицій військовослужбовців отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне сліпе осколкове поранення грудної клітини ліворуч з переломом десятого ребра, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням селезінки, наявність стороннього тіла металевої щільності, гемоперитонеум. 
У зв`язку із отриманим бойовим пораненням, позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: з 09.12.2022 по 19.12.2022 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування. 
Відповідно до довідки ВЛК №832 від 19.12.2022 було надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів. 
21.02.2023 проведено медичний огляд ОСОБА_1 військово-лікарською комісією ЛВМКЦ ДПСУ,  за результатами якої видано Довідку ВЛК від 21 лютого 2023 року № 254, якою визнано старшого солдата ОСОБА_1 придатним до військової служби, у зв`язку з чим військовослужбовець повернувся до виконання обов`язків, однак 25.02.2023, у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я, позивач був направлений на лікування до медичного пункту, де перебував до 06.03.2023. 
08.03.2023 позивачу було видано направлення на лікування до КП «Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Юрія Семенюка», де з 10 березня 2023 року по 23 березня 2023 року проходив лікування з діагнозом: «мінно-вибухова травма (03.12.2022): вогнепальне сліпе осколкове поранення грудної клітини ліворуч з переломом десятого ребра, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням селезінки, наявність стороннього тіла металевої щільності, гемоперитонеум. Стан після операції (03.12.2022), діагностичної лапароскопії. (04.12.2022), хірургічної обробки рани (12.12.2022). Стороннє тіло на рівні L2. Стан після видалення стороннього тіла від 16.03.2023. 
Довідкою ВЛК від 24.03.2023 №247 встановлено, що «Поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. 
У витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2024 №120-ВВ зазначено про перебування ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я терміном 30 календарних днів, з 25 березня по 23 квітня 2023 року. 
Довідкою ВЛК від 20.04.2023 №4170 встановлено, що поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. 
У витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 25.04.24 №163-ВВ зазначено про перебування ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я терміном 30 календарних днів, з 24 квітня по 23 травня 2023 року. 
Отож, у розглядуваній справі судом встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 після поранення 03.12.2022, в періоді з 10.03.2023 по 23.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні через наявність у нього травми, пов`язаної із виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини. При цьому, стаціонарне лікування призначалося позивачу за відповідними медичними показниками і так, чи інакше пов`язувалося з отриманим ним пораненням. У періоди з 25.03.2023 по 23.04.2023 та з 24.04.2023 по 23.05.2023 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я. 
Враховуючи вказані встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в періоді 10.03.2023 по 23.03.2023, та у зв`язку з пораненням  за станом здоров`я у відпустці в періодах: 25.03.2023 по 23.04.2023, з 24.04.2023 по 23.05.2023. 
Стосовно доводів апелянта, що позивача згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 21.02.2023 було визнано придатним до військової служби, то суд зазначає, що така умова відмови у виплаті додаткової грошової винагороди не передбачена Постановою №168, а відтак не застосовується у спірних правовідносинах. Тому відсутність зазначеного висновку не може обмежувати право позивача на отримання належного йому грошового забезпечення, зокрема, додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та пов`язаною з цим відпусткою, що передбачено Постановою №168. 
З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди за періоди: 10.03.2023 по 23.03.2023, з 25.03.2023 по 23.04.2023, з 24.04.2023 по 23.05.2023 пропорційно строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я. 
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправну бездіяльності відповідача щодо неповного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди до 100000 грн, передбаченої Постановою №168, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за спірні періоди, зобов`язавши відповідача виплатити позивачу вказану щомісячну додаткову винагороду за спірні періоди, з урахуванням виплачених сум. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з правильним встановленням обставин справи та надання правової оцінки, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що не спростовано доводами апеляційної скарги, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

                                                           постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року в адміністративній справі справи №460/2325/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль