ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/1465/24                                 Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/62/25                                        Доповідач: Базіль Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року  м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді (судді-доповідача)        Базіль Л.В.,
суддів:                 Приходько Л.А., Пузанової Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Федак Лілія Романівна, на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2024 року, ухваленого у складі судді Сікори О.О., повний текст рішення складено 10 жовтня 2024 року, у справі №650/1465/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
22 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначав, що 12.02.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії з кредитним лімітом 200 000 грн та процентною ставкою 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж - 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором.
Посилаючись на порушення позичальницею умов кредитування та утворення у зв`язку з цим кредитної заборгованості, позивач просив стягнути 37615,25 грн заборгованості, яка існує станом на 20.12.2021 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Еліт Фінанс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37615,25 грн, 7100,00 грн витрат позивача на правову допомогу та 3028,00 грн судових витрат зі сплати судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи.
В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Федак Л.Р., посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, є таким що невірно відображає обставини справи, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог, стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 18980,00 грн та витрати на сплату судового збору.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами суму яка підлягає стягненню з відповідачки. 
Так, із матеріалів справи (виписка по рахунку, розрахунок заборгованості) вбачається, що за весь період здійснення операцій по рахунку позивачем нарахована щомісячна комісія за страховий пакет від нещасного випадку у розмірі 6003,70 грн, тоді як жодних договорів та умов на підтвердження списання зазначених у виписці позивачем не надано, а тому списання вказаної суми є незаконним; 
Також позивачем було нараховано і списано з власних коштів відповідачки 10932,23 грн комісії за розрахунково-касове обслуговування; крім цього з рахунку відповідачки за період з 12.03.2019 року по 12.06.2020 рік було списано кошти за користування послугою СМС-інформування у розмірі 150,00 грн. Нарахування вказаних сум та вимога про їх сплату відповідно до ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.
Звертає увагу на те, що до загальної суми боргу, яку АТ «Альфа Банк» передав фактору (позивачу) увійшла сума 4625,93 грн пені, штрафів та неустойки, яка не підлягає стягненню, оскільки позичальника звільнено від обов`язку сплати штрафу за кредитним договором у зв`язку з виникненням таких зобов`язань під час дії карантину в Україні;
Також вказує, що жодним документом, наявним в матеріалах справи, та нормами чинного законодавства не передбачено нарахування та списання сум за «Овердрафтом» (несанкціонована заборгованість), тоді як позивач нарахував такі суми в розмірі 21701,29 грн. 
Крім того, апелянт посилається на те, що наданий позивачем Витяг з додатку №1-1 до договору факторингу №4 виготовлений одноособово представником позивача – директором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», та не містить підписів відповідальних осіб АТ «Альфа-Банк», завірених їхніми печатками. Тому достовірність вказаного витягу, як доказу передання первісними кредиторами прав вимог саме щодо відповідача, викликає сумніви.
За наведених обставин вважає, що позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що ним набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених договором факторингу.
Позиція позивача на стадії апеляційного перегляду судового рішення.
ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», отримавши 27.11.2024 року в своєму електронному кабінеті ухвалу апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі,  своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України в редакції на час розгляду справи апеляційним судом, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у справі становить 37615,25 грн та є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа є малозначною в силу закону, а тому її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.
Обставини справи.
Матеріалами справи підтверджено, що 12.02.2019 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії. Ліміт - 200 000 грн, процентна ставка - 35,99% річних, тип процентної ставки - фіксований, обов`язковий мінімальний платіж - 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Також сторонами був підписаний Паспорт споживчого кредиту та Анкета-заява (а.с.5 зворот, а.с.7)
Факт отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 12.02.2019 року по 05.02.2024 рік (а.с.18-23).
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором.
Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до витягу Додатку 1-1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 37 615,25 грн.
Станом на 20 грудня 2021 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 37615,25 грн, що складається з: простроченого тіла кредиту в сумі 32385,20 грн; відсотків за користування кредитом в сумі 4625,93 грн, овердрафту в сумі 604,12 грн.
Із копії свідоцтва про шлюб, виданого 22 травня 2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) слідує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 22.05.2020 року, прізвище дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_6 (а.с.46)
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Згідно положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Матеріалами справи підтверджено, що 12.02.2019 року між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_3 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Того ж дня, ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії ОСОБА_3 (клієнт) пропонує Банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити міжнародну платіжну карту. Ліміт відновлювальної кредитної лінії пропонує встановити 200 000 грн. Процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 35,99%. Тип процентної ставки – фіксована. Розмір обов`язкового мінімального платіжу пропонує встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Із наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідачки вбачається, що банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачці картковий рахунок та видав кредитну картку, якою ОСОБА_3 користувалася, здійснюючі відповідні платежі, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Зазначені обставини не заперечуються відповідачкою.
ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», звернувшись у березні 2024 року до суду із вказаним позовом, вказав, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 , як позичальницею своїх зобов`язань за кредитним договором, у останньої виникла заборгованість, яка станом на 20.12.2021 рік становить 37615,25 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія» «Еліт Фінанс», суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. 
Проте апеляційний суд в складі колегії суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як слідує із матеріалів справи, позивачем на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором надано суду характеристику права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами (а.с.13), виписку по рахунку ОСОБА_3 (а.с. 18-23) та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 24) відповідно до яких станом на 20 грудня 2021 року позичальник мав заборгованість у розмірі 37615,25 грн.
Згідно з розрахунку позивача заборгованість складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 32385,20 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 4625,93 грн та 604,12 грн овердрафту (несанкціонована заборгованість). Також із вказаного розрахунку вбачається, що первісним кредитором за період з 12.02.2019 року по 20.12.2021 рік нараховувалась комісія РКО у розмірі 10932,23 грн та овердрафт на загальну суму 21701,29 грн.
Проте, ні положення Оферти на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акценту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2019 року, паспорт споживчого кредиту не містять умов кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування комісії та процентів за овердрафт. Будь яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та процентів за овердрафтом позивачем не надано.
Отже, апеляційний суд вважає, що сплачені ОСОБА_3 кошти у загальному розмірі 32633,52 грн безпідставно було спрямовано первісним кредитором на погашення комісії РКО та процентів за овердрафтом.
Крім того, як свідчить виписка по рахунку ОСОБА_3 , позивачем, як кредитором, за весь період здійснення операцій по рахунку (12.02.2019- 20.12.2021) були нараховані та списані щомісячна комісія за страховий пакет від нещасного випадку у сумі 6003,70 грн; були списані кошти за користування послугою СМС –інформування у розмірі 150,00 грн, тоді як підписані ОСОБА_3 анкета-заява від 12.02.2019 року, Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2019 року, паспорт споживчого кредиту не містять положень щодо розміру комісії за страховий пакет від нещасного випадку, вартість послуги СМС-інформування. Отже вказані умови сторонами не були визначені при укладені кредитного договору. 
Також у виписці по рахунку зазначено, що ОСОБА_3 було здійснено витрат на 119894,53 грн, внесено коштів 119665,73 грн (а.с.18).
За таких обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши наявність між сторонами кредитних правовідносин, не перевірив заперечень відповідачки щодо безпідставного нарахування позивачем коштів за кредитним договором, нарахування яких положеннями укладеного договору не передбачені, та дійшов помилкового висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог ТОВ ФК «Еліт Фінанс» про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 37615,25 грн
З огляду на наведене, з урахуванням внесених відповідачкою коштів на погашення заборгованості в сумі 119665,73 грн при витратах на суму 119894,53 грн, враховуючи, що позивачем зараховувалися сплачені відповідачкою кошти на погашення нарахованих сум комісії РКО та процентів за овердрафтом, комісії за страховим пакетом від нещасного випадку, вартості послуги СМС-інформування, тоді як умовами кредитного договору такі нарахування не передбачені, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо наявності у відповідачки кредитної заборгованості не підтверджені доказами справи, а тому у задоволенні позовних вимог ТОВ «Еліт Фінанс» слід відмовити.
Аргументи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем Витяг з додатку №1-1 до договору факторингу №4 виготовлений одноособово представником позивача – директором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», та не містить підписів відповідальних осіб АТ «Альфа-Банк», завірених їхніми печатками, а відтак позбавляє можливості встановити чи дійсно здійснювався перехід права вимоги саме за вказаним кредитним договором, є безпідставними, оскільки наявний в матеріалах справи витяг з цього додатку, містить підписи обох сторін та скріплений їх печатками (а.с.13-15).
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у стягненні кредитної заборгованості із ОСОБА_3 за кредитним договором у розмірі 37615,25 грн
Щодо судових витрат.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат (ч.3 ст. 137), учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_4 - адвокат Федак Л.Р. зазначала попередній орієнтовний розмір витрат на правову допомогу (25000,00 грн) та необхідність їх розподілу у сумі 18980,00 грн, тобто зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат у частині витрат на правничу допомогу до ухвалення судового рішення судом першої інстанції.
На підтвердження обставин понесення в суді першої інстанції витрат на правову допомогу представник  ОСОБА_4 - адвокат Федак Л.Р. надала копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги, копію договору №05/04 про надання правничої допомоги від 05.04.2024 року, укладений між Адвокатським бюро «Тетяни Літвінової» і ОСОБА_1 , де сторони погодили, що розмір відшкодування витрат на правничу допомогу здійснюється з розрахунку 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на час здійснення розрахунку, за годину надання Адвокатським бюро правничої допомоги (далі Договір) (а.с.59); акт виконаних робіт від 11 травня 2024 року, за яким виконавець – Адвокатське бюро «Тетяни Літвінової» надав, а ОСОБА_1 , як клієнт прийняла правничу допомогу у відповідності до умов договору про надання правничої допомоги №05/04 від 05.04.2024 року на загальну суму 18980,00 грн, а саме: складання та подача до електронного суду заяви на ознайомлення з матеріалами справи та наданні доступу до справи – 30 хв.; подання повторно заяви про надання доступу до справи – 30 хв; подання заяви на ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та наданні повного доступу до всіх матеріалів справи – 30 хв; ознайомлення з матеріалами справи та позовною заявою – 2 години 30 хвилин; проведення розрахунків кредитної заборгованості, складання відзиву на позовну заяву – 9 годин, а всього 13 годин.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Керуючись критеріями, визначеними частиною третьою статті 141 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правову допомогу в суді першої інстанції підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 10000,00 грн, який відповідає критерію реальності адвокатських послуг та критерію обґрунтованості їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і пропорційні із складністю справи та виконаною адвокатом роботою в суді першої інстанції.
Крім того, при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4623,76 грн, та враховуючи, що апеляційна скарга відповідачки підлягає задоволенню, понесені нею витрати на сплату судового збору у зазначеному розмірі підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Федак Лілія Романівна, задовольнити.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, в розмірі 10000,00 грн та судового збору у розмірі 4623,76 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча                 Л.В. Базіль

Судді                         Л.А. Приходько

                                                                       Л.В. Пузанова