П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 р.	м. Одеса	Справа № 521/14547/24	

 	Головуючий в 1 інстанції:  Михайлюк О.А.                           Дата і місце ухвалення: 12.11.2024 р., м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –   Семенюка Г.В.
                                              –    Шляхтицького О.І.                                  
(у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, справу
розглянуто в порядку п.2 ч.1 ст. 311 КАС України)

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Чумак Роман Іванович про скасування постанови,-
В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2810604 від 11.08.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що інспектором патрульної поліції його безпідставно притягнуто до відповідальності, враховуючи, що позивач не порушував правил дорожнього руху, а відповідачем доказів зворотнього надано не було
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволеною.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 12.11.2024 р. та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оскаржувану постанову, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксовано на відеозаписі. При цьому, апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність доказів, оскільки з наданого відеозапису вбачається, що автомобіль патрульної поліції слідує за позивачем та ведеться безперервна відеозйомка з якої встановлено, що ані габарити, ані ближнє світло у транспортного засобу не увімкнені. 
Апелянт зазначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2024 року о 22 год. 58 хв. інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Чумак Романом Івановичем здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідком чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2810604, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.
Як вбачається з вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що 11.08.2024 року о 22 годині 53 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «DODGE JOURNEY», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по проспекту Небесної Сотні водій в темну пору доби керував авто без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.19.1.а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. 
Від отримання копії вказаної постанови серії ЕНА №2810604 від 11.08.2024 року,               ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відповідним записом у постанові.
Не погоджуючись з такою постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно п.п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Згідно з п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Згідно п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
У відповідності до п. 2.3.6) ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п.19.1.а ПДР У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.
Відповідальність за частиною 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністративна відповідальність настає у випадку порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами (частина друга ст. 122 КУпАП).
Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. 
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. 
За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини першої статті 121 КУпАП). 
Відповідно до частини 2 статті 222 КУПАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Згідно ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 , передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджується відеозаписом з відео реєстратора, встановленого в службовому транспортному засобі, з нагрудного відеореєстратора та скріншотами з них.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів, що це саме транспортний засіб позивача так як з відео не можливо встановити та розпізнати номерний знак автомобіля, - оскільки під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відео з реєстратора службового авто ведеться безперервно, починаючи з моменту руху транспортного засобу позивача по проспекту Небесної Сотні в м.Одесі в сторону центра міста без ввімкненого ближнього світла фар, після чого автомобіль повертає праворуч в бук будинку №3А корп.7 та, в подальшому, зупиняється.
При цьому, з наданого відеозапису чітко видно як авто рухається без увімкненого будь-якого світла фар, ані габаритні вогні, ані ближнє світло фар не увімкнені,  лише іноді працюють стоп сигнали задніх ліхтарів під час гальмування авто.
Крім іншого, з відеозапису встановлено, що о 22 год 24 хв пасажирка авто підтверджує факт керування позивачем транспортного засобу без увімкненого ближнього світла фар, далі мовою оригіналу: «Мы выехали из переулка и забыли включить фары».
Отже, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів  вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи встановлено зворотне.
За приведених положень законодавства та наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що спірна постанова серії ЕНА №2741231 від 02.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху зафіксовано на відеозаписі та відповідачем доведено законність та обґрунтованість винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а  рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Статтею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78  цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду першої інстанції  ґрунтується на не вірному встановлені  всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно з положеннями ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року скасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Чумак Роман Іванович про скасування постанови - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.                                                                                  
                                                   Повний текст судового рішення виготовлений 05 лютого 2025  року.

Головуючий:                                                                                                       І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                 Г.В. Семенюк

                                                                                                             О.І. Шляхтицький