ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/18565/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (суддя Врона О.В.) 
у справі №160/18565/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.10.2019 №875;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернути на корить ОСОБА_1 кошти, що були незаконно утримані під час виконання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.10.2019 №875.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком. В результаті перегляду пенсійної справи позивачки пенсійним органом встановлено переплату за неповідомлення про працевлаштування, у зв`язку з чим прийнято рішення про стягнення надміру виплачених сум. Позивачка вважає таке рішення протиправним, оскільки органи Пенсійного фонду ведуть персоніфікований перелік всіх працевлаштованих осіб, що виключає з боку позивача зловживання в частині неповідомлення про працевлаштування.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.10.2019 №875 про утримання надміру виплачених сум пенсій.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернути на корить ОСОБА_1 кошти, що були незаконно утримані під час виконання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.10.2019 №875 про утримання надміру виплачених сум пенсій.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі ст.50 Закону №1058-IV виключно внаслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії. Оскільки органи Пенсійного фонду ведуть персоніфікований облік всіх застрахованих, а відтак працевлаштованих осіб, то у відповідача наявна інформація про факт працевлаштування позивачки, що виключає зловживання з її боку в частині не повідомлення про своє місце роботи.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи,  просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Скаржник зазначає, що фіксування факту працевлаштування чи звільнення з роботи здійснюється шляхом подання до органів Пенсійного фонду відповідної заяви та документів, що засвідчують відповідні відомості. Позивачкою не було своєчасно повідомлено органи ПФУ про працевлаштування на посаду вихователя, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 06.06.2016 по 17.09.2018, яка утримується з пенсії позивача у розмірі 20% пенсійних виплат.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.8).
25.10.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №875 про утримання надміру виплачених сум пенсій (а.с.9).
Як вказано у цьому рішенні, підставою його прийняття стало те, що Головне управління Пенсійного фонду, розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок НОМЕР_1 , встановило, що ОСОБА_1 одержує пенсію за віком в розмірі 2905,69 грн на місяць. Сума переплати 33915,83 грн згідно з довідкою ГУ в Дніпропетровській області (Центральне об`єднане) утворилася за період з 06.06.2016 по 17.09.2018 у зв`язку з неповідомленням про працевлаштування ОСОБА_1 , а тому сума переплати 36915,83 грн підлягає поверненню.
На поданий представником позивачки адвокатський запит Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  листом від 03.04.2024 №0400-010506-8/66919 повідомило, що згідно заяви від 18.09.2018 та наданої трудової книжки з записом про працевлаштування на посаду вихователя Комунального закладу освіти з 06.06.2016 пенсію ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсійної виплати переглянуто. Сума зайво отриманих коштів за період з 06.06.2016 по 17.09.2018 склала 36915,83 грн.
Відповідачем прийнято рішення про утримання надлишково виплачених пенсійних коштів по 20% від розміру призначеної пенсії з 01.12.2019 згідно норм статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Залишок переплати на 01.05.2024 складає 10800,00 грн (а.с.19-20).
Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 50 Закону №1058-IV (в редакції на час виникнення спірних відносин) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
Абзацом третім частини другої статті 50 Закону №1058-IV визначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
Абзацом четвертим частини другої цієї статті передбачено, що з усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Рішенням Конституційного Суду №3-р(II)/2023 від 22.03.2023 абзаци третій та четвертий ч.2 ст.50 Закону №1058-IV визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
На момент прийняття оскаржуваного рішення та виникнення спірних правовідносин механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначався Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за №374/7695.
Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку №6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
Отже, згідно наведених вище правових норм, передбачено дві умови за наявності яких підлягає відрахуванню (утриманню) надміру виплачена сума пенсії, зокрема з підстав: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.
Тобто, законодавством визначено дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.10.2021 у справі №554/4736/17.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення про утримання з позивачки виплачених сум пенсії, стало неповідомлення про працевлаштування позивачки, що, за висновком пенсійного органу, призвело до переплати пенсії.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 21 Закону №1058-IV (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Частиною другої статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону №1058-IV персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, оскільки органи Пенсійного фонду ведуть персоніфікований облік всіх застрахованих, а відтак працевлаштованих осіб, то у відповідача наявна інформація про факт працевлаштування позивачки, що виключає зловживання з її боку в частині не повідомлення про своє місце роботи.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі №160/18565/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко