Справа № 759/17015/24                                                                               Суддя в суді першої інст. - Жмудь В.О.
Провадження № 33/824/479/2025                                                                Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            20 січня 2025 року                                                                                             м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
за участю особи, 
яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2024 року,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Куп`янськ - Вузловий Харківської обл., українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно баристом, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинене за таких обставин.   
ОСОБА_1 03.08.2024 о 11 год. 40 хв. керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та рухався по вул. Дорога Кільцева, 2 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння,        а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку до лікаря-нарколога водій відмовився на місці зупинки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить: скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені у постанові щодо відповідності вимогам діючого законодавства матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно нього, не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази фіксації факту керування ним транспортним засобом 03.08.2024 року при обставинах, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №859219, відеозапис з нагрудних камер поліцейських розпочинається після зупинки транспортного засобу під його керуванням. В даному випадку має місце порушення ст. 35 Закону України «Про Національну поліції» в частині відсутності у співробітників законної причини для зупинки 03.08.2024 року транспортного засобу під його керуванням. 
Окрім цього, вказує, що під час зупинки працівниками поліції, він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Як вбачається з відеозапису, долученого до протоколу, при його зверненні до співробітників поліції - поліцейський відмовляє йому у проханні пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі з тих підстав, що він (працівник поліції) уже почав складати протокол про адміністративне правопорушення, де зазначив про його відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що не є законною підставою для не надання особі можливості пройти такий огляд. 
Разом з тим, після складання протоколу про адміністративне правопорушення, він самостійно звернувся до медичного закладу - Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» Департаменту охорони здоров`я - з метою проходження огляду на стан сп`яніння. Згідно із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.08.2024 року, зазначено, що 03.08.2024 року о 13:34 год. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого ознак сп`яніння не виявлено. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги висновок зазначеного медичного закладу, оскільки, як вказує суд, огляд проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.       
Заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП,     за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №859219 від 03.08.2024 (а.с. 1), направленням на огляд водія транспортного засобу від 03.08.2024 року (а.с. 2), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.08.2024 року (а.с. 3); диском з відеозаписом з нагрудної камери, на якому зафіксовано викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.
Із відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції, поліцейські, виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували пройти перевірку для встановлення стану сп`яніння у лікаря - нарколога, однак ОСОБА_1 від огляду відмовився.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПдоведена наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх недостовірності не викликають.
Зауваження щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння не ґрунтується на вимогах закону, оскільки працівники патрульної поліції діяли відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.
Посилання апелянта на висновок медичного огляду для встановлення стану сп`яніння є безпідставними, оскільки зазначений висновок не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліції.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді місцевого суду щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  А.М. Дрига