ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2230/25 Справа № 2-9157/2010 	  	Головуючий у першій інстанції:  Демидова С. О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця,– 

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року  ОСОБА_1  звернулась до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що на її адресу надійшла постанова приватного виконавця Шаган О.А. від 08 травня 2024 року про накладення у виконавчому провадженні №74950318 арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . Вказанупостанову винесено безпідставно. Скаржник заперечує визначену приватним виконавцем грошову суму стягнення в розмірі 2017116,9 грн, оскільки у виконавчому листі №2-9167/2010 від 21 березня 2011 року значиться сума 2259680, 84 грн. У постанові від 08 травня 2024 року про арешт майна боржника умисно чи по недбалості замовчується, що до вересня 2018 року існувало ВП №33338224, відкрите Апостолівським ДВС ГУ Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2259680, 84 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк» (виконавчий лист №2- 9157/2010, виданий 21 березня 2011 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська). 10 липня 2012 року, одночасно з відкриттям вказаного виконавчого провадження, державний виконавець наклав арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_1 . Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалою ВССУ від 24 грудня 2014 року) визнано недійсними прилюдні торги та аукціон від 28 травня 2013 року по реалізації арештованого нерухомого та рухомого майна виробничого комплексу (маслозавод), що належить ОСОБА_1 на праві власності, протоколи про проведення цих прилюдних торгів і аукціону, акти про проведені прилюдні торги і аукціон, видані ВДВС Апостолівського РУЮ. Визнання недійсними прилюдних торгів і аукціону з реалізації арештованого майна виробничого комплексу (маслозавод) стало наслідком того, що вони були проведені 28 травня 2013 року за стартовою ціною, визначеною у звітах про оцінку, які на час організації та проведення торгів та аукціону були не чинні, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 58 Закону України про виконавче провадження, (чинного на той час). Згідно постанови від 28 вересня 2018 року про повернення виконавчого листа стягувачу (АТ «Приватбанк») даний виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом 3 років. 08 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська (справа №2-9157/2010) визнав бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області Пожидаєвої-Чистик Н.В. у ВП №33338224 в частині невинесення постанови про проведення повторної оцінки виробничого комплексу (маслозавод), що перебуває на відповідальному зберіганні у стягувача (АТ КБ «Приватбанк»). 08 травня 2024 року, тобто через 5 років 7 місяців та 10 днів з дати повернення (28 вересня 2018 року) виконавчого листа стягувачу (АТ КБ «Приватбанк») приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., нехтуючи пропущення стягувачем встановленого законом строку (три роки) для пред`явлення виконавчого листа №2-9157/2010 від 21 березня 2011 року до виконання та непоновлення ним пропущеного строку через суд, безпідставно виносить постанову про відкриття виконавчого провадження №74950318, замість постанови про відновлення виконавчого провадження. Тому скаржник просила з мотивів відсутності ідентифікації майна ОСОБА_1 визнати неправомірною постанову приватного виконавця Шаган О.А. від 08 травня 2024 року у виконавчому провадженні №74950318 про накладення арешту на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та зобов`язати приватного виконавця Шагана О.А. у виконавчому провадженні №74950318 з примусового виконання виконавчого листа №2-9167/2010 від 21 березня 2010 року, виданого Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська, скасувати постанову від 08 травня 2024 року про арешту на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, яка становить 2017116,9 грн. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року в задоволенні скарги відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги у повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 листопада 2010 року у справі №2-9157/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №1/558-МК від 23.11.2007 року – 2259680,84 грн. 
Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 1/558-МК від 23.11.2007 року – 200,00 грн, у рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи – 120 грн., а разом – 320,00 грн. 
Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір – 1700,00 грн. 
Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
На виконання вказаного вище рішення суду 21 березня 2011 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-9157/10, який перебував на виконанні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області - Пожидаєвої-Чистик Н.В. виконавче провадження №33338224 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2259680,84 грн (а.с. 106). 
Постановою державного виконавця від 28 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №33338224 виконавчий лист №2-9157/10 було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в постанові вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 28 вересня 2021 року; також зазначено, що за час перебування виконавчого провадження на виконанні частково стягнено кошти, залишок боргу складає 1837864,60 грн (а.с.14).
Згідно відмітки державного виконавця на виконавчому листі від 28 вересня 2018 залишок за виконавчим документом – 1837864,60 грн. (а.с.106, 153). 
Виконавчий лист №2-9157/10 у подальшому перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпровської області Щигарцева І.В., про що свідчать відмітки на виконавчому документі. На виконавчому листі міститься відмітка приватного виконавця Щигарцева І.В. від 07 травня 2021, відповідно до якої стягнуто за виконавчим документом – 4485,60 грн. (а.с.153).
07 травня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного виконавця Шагана О.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-9157/2010 від 21.03.2011 року (а.с.110).
Постановою приватного виконавця Шагана О.А. від 08 травня 2024 року відкрито виконавче провадження №74950318 з примусового виконання виконавчого листа №2-9157/10 від 21.03.2011, боржником у якому є ОСОБА_1 (а.с.111-112). 
Також приватним виконавцем Шаган О.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 183337,90 грн. (а.с.147) та постанову про накладення арешту на майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2017116, 90 грн. (а.с.45).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. 
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно, державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За положеннями частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Встановивши, що виконавче провадження №74950318 відкрите на підставі виконавчого листа №2-9167/2010 від 21 березня 2010 року, виданого Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська на виконання рішення суду, яке набрало законної сили; враховуючи, що доказів фактичного повного виконання судового рішення не надано, колегія дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність винесення приватним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні постанови про арешт майна боржника від 08 травня 2024 року та відсутність підстав для задоволення скарги. 
Посилання апелянтки на те, що вона, як боржниця у виконавчому провадженні, не ухиляється від виконання судового рішення, не спростовує факту наявності значної заборгованості та не свідчить про неможливість винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника. 
Обґрунтування апеляційної скарги наявністю спору з приводу втрати предмету іпотеки, відшкодування шкоди за позовом ОСОБА_1 не свідчить про відсутність непогашеної заборгованості у виконавчому провадженні №74950318. 
Також скаржником у даній справі не оскаржується правомірність дій приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №74950318 від 08 травня 2024 року, а тому доводи про пропуск стягувачем строків пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-9167/2010 від 21 березня 2010 року — не свідчать про неправомірність дій виконавця щодо арешту майна боржника. Доказів визнання неправомірною постанови про відкриття провадження суду не надано. 
Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, 30.05.2024 ОСОБА_1 зверталась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, заінтересовані особи – приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шиган О.А., АТ КБ «ПриватБанк», про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року у справі №2-9167/2010 (провадження №4с/201/68/2024) скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. повернуто заявнику без розгляду. 
Посилання скаржника на порушення її права на мирне володіння та розпорядженням своїм майном не спростовують правильність висновків місцевого суду, оскільки таке право може бути обмежене, зокрема, у зв`язку з наявністю заборгованості у виконавчому провадженні та може бути поновлене у разі сплати боргу за рішенням суду в добровільному чи примусовому порядку.
Обґрунтування скарги відсутністю ідентифікації майна, на яке накладено арешт, не свідчить про неправомірність дій приватного виконавця, адже у постанові про арешт майна боржника від 08 травня 2024 року вказано, що його накладено у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, у розмірі 2017116,90 грн (з яких залишок боргу за виконавчим листом - 1833379 грн, основна винагорода приватного виконавця - 183337,90 грн) (а.с.45). 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.  
Колегія наголошує, що позивачка, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлена можливості звернутись до суду з іншою скаргою або у порядку позовного провадження.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича
                                                                               
                                                                               М.Ю. Петешенкова