ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 лютого 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 737/796/24
Головуючий у першій інстанції – Кореньков А. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/254/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А. 
суддів: Мамонової О.Є., Шарапової О.Л.

сторони:
позивач: Акціонерне товариство ”Акцент-Банк”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” на заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області у складі судді Коренькова А.А. від 04 листопада 2024 року, місце ухвалення рішення с-ще Куликівка, дата складання повного тексту рішення 04 листопада 2024 року, у справі за позовом Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,                             
                           
                       В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року АТ ”Акцент-Банк” звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що 27.04.2022 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ ”Акцент-Банк”, з метою укладення кредитного договору та відкриття банківського рахунку. Додатково до анкети-заяви відповідачем також було підписано Запевнення Клієнта до договору надання банківських послуг. На підставі анкети-заяви про приєднання до вищевказаних Умов та Правил надання банківських послуг в ”А-Банку”, відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач зазначав, що при підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ”А-Банку”, викладеними на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. За доводами позивача, всі основні умови кредитування були доведені відповідачу у підписаному нею паспорті споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка”. Позивач стверджував, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої вказаний договір є договором приєднання. Позивач вказував, що умови договору банком виконано в повному обсязі, при цьому, відповідачу надано кредит у розмірі, встановленому умовами договору, проте, ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 17.08.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 44 189 грн. 33 коп., яка складається із наступного: 29 614 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом; 14 574 грн. 65 коп. - заборгованість по відсоткам. За даних обставин, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за  кредитним  договором №б/н  від 27.04.2022 року у розмірі 44 189 грн. 33 коп., станом на 17.08.2024 року, яка складається із: 29 614 грн. 68 коп. - заборгованості за кредитом, 14 574 грн. 65 коп. - заборгованості по відсоткам. Також позивач ставив питання про відшкодування понесених судових витрат за подання позовної заяви в сумі 3 028 грн.

Заочним рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 04.11.2024 року позов АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено  частково.  Судом  стягнуто  з  ОСОБА_1 на користь АТ ”Акцент-Банк” заборгованість за договором № б/н від 27.04.2022 року в розмірі 29 614 грн. 68 коп. У задоволенні решти вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ”Акцент-Банк” 2 029 грн. 30 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі АТ ”Акцент-Банк” просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 04.11.2024 року, в частині відмовлених позовних вимог, та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги АТ ”Акцент-банк” вказують, що у оскаржуваній частині заочне рішення суду першої інстанції від 04.11.2024 року ухвалено судом із порушенням норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги АТ ”Акцент-Банк” зазначає, що стосовно відсутності підпису ОСОБА_1 на Тарифах і Умовах та Правилах надання банківських послуг, то підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, і зобов`язалась регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті банку. Доводи апеляційної скарги стверджують, що підписаний між сторонами даного спору договір є договором оферти, користування відповідачем кредитними коштами підтверджує її ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ ”Акцент-Банк”. За доводами апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові, в частині стягнення процентів із відповідача, оскільки у відповідності до ч.1 статті 1048, ч.1 статті 1054 ЦК України, суд в будь-якому випадку мав би стягнути з відповідача відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України. Доводи апеляційної скарги зазначають, що посилання суду першої інстанції на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, в частині відмови у стягненні процентів, жодним чином не є обґрунтованим, оскільки в даному випадку в підписаній відповідачем анкеті-заяві, яка є частиною заяви про приєднання до Умов і Правил, а саме, в п.2 зазначено погоджену між сторонами відсоткову ставку. За доводами апелянта, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що всі основні умови кредитування були доведені відповідачу у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка”, у зв`язку з чим, застосуванню підлягали висновки Верховного Суду, викладені не у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, а у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі №284/157/20, оскільки у матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту. Апелянт вважає необґрунтованими сумніви суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості, при цьому, на підтвердження правильності розрахунку банк надавав банківську виписку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За даних обставин, оскільки заочне рішення суду першої інстанції від 04.11.2024 року в частині задоволення судом позовних вимог АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення на користь АТ ”Акцент-Банк” заборгованості за договором № б/н від 27.04.2022 року в розмірі 29 614 грн. 68 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту, апелянтом не оскаржується, то відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, у вказаній частині заочне рішення суду першої інстанції від 04.11.2024 року апеляційним судом не переглядається.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою АТ ”Акцент-Банк” на заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 04.11.2024 року у справі за позовом АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами. 

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 27.04.2022 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ ”А-Банк” та запевнення клієнта до договору надання банківських послуг (а.с.8, 8,зворот - 9), в якій підтвердила, що ознайомилась з тим, що дана Анкета - заява разом з паспортом та Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua, складає договір про надання банківських послуг. 

До вказаної заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ ”А-Банк” позивачем надано: Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ ”АКЦЕНТ-БАНК” (а.с.17-24), витяг з Тарифів по картці ”Зелена” (а.с.24,зворот - 25,зворот), які не містять підпису відповідача, а також паспорт споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка ”Зелена”, який підписано електронним підписом (а.с.9,зворот - 10,зворот).

Згідно довідки за картками ОСОБА_1 (а.с.14), відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки: № НОМЕР_2 , строком дії до листопада 2028 року, № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року. Згідно довідки за лімітами (а.с.15), відповідачу ОСОБА_1 10.03.2023 року збільшувався кредитний ліміт до 30 000 грн., а 26.07.2024 року кредитний ліміт було зменшено до 29 700 грн. 

Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 27.04.2022 року по 24.07.2024 року (а.с.11,зворот - 13,зворот), ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами у власних потребах та періодично сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.04.2022 року (а.с.7 - 7,зворот), станом на 17.08.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 27.04.2022 року становить 44 189 грн. 68 коп.,  яка  складається  із:  заборгованості за кредитом у розмірі 29 614 грн. 68 коп., заборгованості по відсоткам, що нараховувались за процентною ставкою 40,8 % річних, у розмірі 14 574 грн. 65 коп. 

Як вбачається із заочного рішення суду першої інстанції від 04.11.2024 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що матеріали справи не місять відповідних підтверджень щодо ознайомлення відповідача із конкретними, запропонованими їй Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ ”Акцент-Банк”, на які позивач посилався в обґрунтування вимог заявленого позову. Судом першої інстанції зазначено, що Витяг з Тарифів та Витяг Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_1 , а підписана нею анкета-заява від 27.04.2022 року містить лише дані про особу позичальника, та у ній не зазначено банківського продукту, який надається, процентна ставка. Суд першої інстанції у заочному рішенні від 04.11.2024 року вказав, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони, до запропонованого договору. Судом першої інстанції було прийнято до уваги правову позицію, сформульовану Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Судом першої інстанції зазначено, що підписаний 27.04.2022 відповідачем електронним підписом паспорт споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка ”Зелена” не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима. Як вказав суд першої інстанції, зі змісту даного паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. При цьому, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить в собі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за кредитною карткою ”Зелена”, матеріали справи не містять в собі відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, та обрання нею кредитної картки. Судом першої інстанції зазначено, що витяг з Тарифів по картці ”Зелена” не містить підпису відповідача. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факту прийняття відповідачем запропонованих їй умов щодо розміру відсотків, отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача із відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, що свідчить про порушення прав АТ ”Акцент-Банк”, то на користь позивача із відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути фактично отриману суму грошових коштів у розмірі 26 693 грн. 43 коп., у зв`язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 2 029 грн. 30 коп. 

Переглядаючи заочне рішення суду першої інстанції від 04.11.2024 року в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором №б/н від 04.11.2024 року, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини. 

В доводах апеляційної скарги АТ ”Акцент-Банк” зазначає, що стосовно відсутності підпису ОСОБА_1 на Тарифах і Умовах та Правилах надання банківських послуг, то підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, і зобов`язалась регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті банку. Доводи апеляційної скарги стверджують, що підписаний між сторонами даного спору договір є договором оферти, користування відповідачем кредитними коштами підтверджує її ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ ”Акцент-Банк”. За доводами апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові, в частині стягнення процентів із відповідача, оскільки у відповідності до ч.1 статті 1048, ч.1 статті 1054 ЦК України, суд в будь-якому випадку мав би стягнути з відповідача відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України. Доводи апеляційної скарги зазначають, що посилання суду першої інстанції на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, в частині відмови у стягненні процентів, жодним чином не є обґрунтованим, оскільки в даному випадку в підписаній відповідачем анкеті-заяві, яка є частиною заяви про приєднання до Умов і Правил, а саме, в п.2 зазначено погоджену між сторонами відсоткову ставку. За доводами апелянта, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що всі основні умови кредитування були доведені відповідачу у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка”, у зв`язку з чим, застосуванню підлягали висновки Верховного Суду, викладені не у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, а у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі №284/157/20, оскільки у матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту. Апелянт вважає необґрунтованими сумніви суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості, при цьому, на підтвердження правильності розрахунку банк надавав банківську виписку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_1 .

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів  ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається  таким,  що   вчинений   у   письмовій   формі,  якщо  його  зміст зафіксований  в  одному або  кількох   документах (у тому числі електронних),  у  листах,  телеграмах,  якими    обмінялися    сторони,    або надсилалися  ними  до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
  
Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 

Згідно ч.1,ч.2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частини 1, 2 статті 1055 ЦК України визначають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, АТ ”Акцент-Банк” вказувало, що 27.04.2022 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ ”Акцент-Банк”, з метою укладення кредитного договору та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до вищевказаних Умов та Правил надання банківських послуг в ”А-Банку”, відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач зазначав, що умови договору банком виконано в повному обсязі, при цьому, відповідачу було надано кредит у розмірі, встановленому умовами договору, проте, ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 17.08.2024 року, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 44 189 грн. 33 коп., яка складається із наступного: 29 614 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом; 14 574 грн. 65 коп. - заборгованість по відсоткам. 

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 27.04.2022 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ ”А-Банк” та запевнення клієнта до договору надання банківських послуг (а.с.8, 8,зворот - 9). У тексті даної заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ ”А-Банк” вказано, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця анкета-заява разом з паспортом споживчого кредиту та Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ ”А-Банк”, що розміщені за посиланням www.a-bank/com/ua, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. До вказаної заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ ”А-Банк” позивачем надано: Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ ”АКЦЕНТ-БАНК” (а.с.17-24), витяг з Тарифів по картці ”Зелена” (а.с.24,зворот - 25,зворот), які не містять підпису відповідача, а також паспорт споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка ”Зелена”, який підписано електронним підписом (а.с.9,зворот - 10,зворот).

З даного приводу суд першої інстанції зазначив, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони, до запропонованого договору. Вказане відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Підписаний відповідачем електронним підписом 27.04.2022 року паспорт споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка ”Зелена” також не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима в конкретному, зазначеному позивачем у позовній заяві, розмірі.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що у п.2 підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ ”А-Банк” (а.с.8), зазначено, що ОСОБА_1 вказує, що підписуючи цю анкету-заяву, вона виявляє бажання: ’’…2. Прошу встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарні дні, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4 % на місяць з першого дня користування кредитом.’’

За даних обставин, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що позивачем не доведено факту прийняття відповідачем ОСОБА_1 запропонованих їй умов щодо розміру відсотків, і, як помилково зазначив суд першої інстанції у заочному рішенні від 04.11.2024 року, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. 

Згідно довідки за картками ОСОБА_1 (а.с.14), відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки: № НОМЕР_2 , строком дії до листопада 2028 року, № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року. Згідно довідки за лімітами (а.с.15), відповідачу ОСОБА_1 10.03.2023 року збільшувався кредитний ліміт до 30 000 грн., а 26.07.2024 року кредитний ліміт було зменшено до 29 700 грн. 

Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 27.04.2022 року по 24.07.2024 року (а.с.11,зворот - 13,зворот), ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами у власних потребах та періодично сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.04.2022 року (а.с.7-7,зворот), який не було спростовано відповідачем, станом на 17.08.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором  № б/н  від  27.04.2022  року  становить  44 189  грн. 68 коп.,  яка складається  із:  заборгованості за кредитом у розмірі 29 614 грн. 68 коп.; заборгованості по відсоткам, що нараховувались за узгодженою сторонами у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ ”А-Банк” (а.с.8) процентною ставкою 40,8 % річних (відповідно, 3,4 % на місяць), у розмірі 14 574 грн. 65 коп. 

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за  кредитним  договором №б/н  від 27.04.2022 року у розмірі 44 189 грн. 33 коп., станом на 17.08.2024 року, яка складається із наступного: 29 614 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом, 14 574 грн. 65 коп. - заборгованість по відсоткам. 

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ ”Акцент-Банк” - підлягає задоволенню. При цьому, заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 04.11.2024 року, необхідно змінити, виклавши перший, другий, четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції: 
”Позов Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” заборгованість за  кредитним  договором №б/н від 27.04.2022 року у розмірі 44 189 (сорок чотири тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 33 коп., станом на 17.08.2024 року, яка складається із: 29 614 (двадцять дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом; 14 574 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 65 коп. - заборгованість по відсоткам.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.” 

Абзац третій резолютивної частини заочного рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 04.11.2024 року, необхідно виключити із його резолютивної частини.

У неоскаржуваній апелянтом частині заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 04.11.2024 року, апеляційним судом не переглядається, в силу положень ч.1 статті 367 ЦПК України. 

На підставі приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи задоволення апеляційним судом вимог апеляційної скарги АТ ”Акцент-Банк”, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ ”Акцент-Банк” 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.66) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” - задовольнити.

Заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2024 року - змінити, виклавши перший, другий, четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:
”Позов Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” заборгованість за  кредитним  договором №б/н від 27.04.2022 року у розмірі 44 189 (сорок чотири тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 33 коп., станом на 17.08.2024 року, яка складається із: 29 614 (двадцять дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом; 14 574 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 65 коп. - заборгованість по відсоткам.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.” 

Абзац третій резолютивної частини заочного рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2024 року - виключити із його резолютивної частини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 04.02.2025  року.

Головуючий:                                                 Судді: