ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 січня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/371/22
Головуючий у першій інстанції – Меженнікова С. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/184/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем – Зіньковець О.О., 
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач  – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2024 року (місце ухвалення – м. Чернігів, дата складення повного тексту судового рішення – 10.10.2024) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
                                      В С Т А Н О В И В :
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обгрунтування посилалась на те, що за період шлюбу із ОСОБА_2 з 25.08.2007 по 20.05.2020 за спільні кошти на земельній ділянці площею 0,1132 га, яка була передана у приватну власність чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення восьмої сесії шостого скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 04.11.2011, був збудований житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 . 
Вважає, що оскільки житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , був набутий у шлюбі за спільні кошти подружжя, то належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому ОСОБА_1 просить виділити їй в натурі 1/2 частину вказаного житлового будинку з визнанням права власності. Також зазначає, що оскільки на земельній ділянці, переданій у приватну власність ОСОБА_2 , знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то при визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, просить визнати і право власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташований даний будинок.
У позові ОСОБА_1 просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:
- визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 173,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1132 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1682, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
- розподілити житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши в натурі ОСОБА_1 1/2 частину вказаного житлового будинку та виділити в натурі 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1132 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1682, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:0607 та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1454 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1018, посилаючись на те, що вказані земельні ділянки були набуті за час шлюбу з ОСОБА_1 , а тому є об`єктом спільної сумісної власності, і підлягають поділу.
Ухвалою Чернігівського районного суду від 22.06.2022 зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, об`єднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя, поділ набутого майна.
У квітні 2024 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивачем заявлено наступні вимоги:
- визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 173,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Варіанту №1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2023 №20-22, а саме: частину холу площею 16,6 кв.м, санвузол 1-2 площею 7,3 кв.м, кухня 1-5 площею 12,3 кв.м, гардероб 1-6 площею 3,0 кв.м, коридор 1-7 площею 8,0 кв.м, кімната 1-8 площею 15,5 кв.м, хол 1-11 площею 17,0 кв.м, санвузол 1-12 площею 8,0 кв.м, балкон 1-І площею 0,8 кв.м, загальною площею 88,5 кв.м, господарські будівлі та споруди: ґанок літ. аі, навіс літ. а2- 1, гараж літ. а-1, свердловина літ. К1, ворота №1, хвіртка №3, паркан №4;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1132 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1682, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Варіанту №1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2023 № 20-22.
Ухвалою Чернігівського районного суду від 18.04.2024 заява позивача за первісним позовом про зміну предмету позову прийнято до розгляду.
У травні 2024 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Слєпченком С.А. подано заяву, в якій просить:  в порядку поділу спільного майна подружжя в натурі за варіантом 3 поділу житлового будинку, виділити ОСОБА_2 коридор 1-7 площею 8,0 кв.м, кімнату 1-8 площею 15,5 кв.м, кімнату 1-9 площею 15,0 кв.м, кімнату 1-10 площею 16,6 кв.м, хол 1-11 площею 17,0 кв.м, санвузол 1-2 площею 8,0 кв.м, балкон 1-1 площею 0,8 кв.м, загальна площа – 80,9 кв.м, господарські будівлі та споруди: гараж а-1, ворота № 1;
в порядку поділу спільного майна подружжя в натурі за варіантом 3 поділу земельної ділянки виділити ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0475 га в межах: від т. А до т. Б – 6,92 м, 13,58 м, 16,22 м, від т. Б до т. М – 21,39 м, від т. М до т. Л – 8,46м, від т. Л до т. К – 4,98м, від т. К до т. З – 10,69 м, від т. З до т. Ж – 6,43 м, від т. Ж до т. П – 4,73 м, 3,40 м, 2,17 м, 12,0 м, 2,0 м, від т. П до т. Д – лінія будинку, від т. Д до т. Г – 8,67 м, від т. Г до т. А – 6,23 м.
Ухвалою Чернігівського районного суду від 28.05.2024 заяву позивача за зустрічним позовом  про зміну предмету позову прийнято до розгляду.
У липні 2024 року представником позивача за зустрічним позовом – адвокатом Слєпченко С.А. подано заяву про зміну предмету позову, згідно до якої заявлено наступні вимоги:
- припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1454 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1018;
- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1454 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1018;
- залишити у власності ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:0607.
Ухвалою Чернігівського районного суду від 24.07.2024 заява представника позивача про зміну предмету позову, подану 22.07.2024, прийнято до розгляду.
Рішенням Чернігівського районного суду від 07.10.2024 первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя – задоволено.
Визнано об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Проведено поділ житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , площею 174,7 кв.м, а також земельної ділянки площею 0,1132 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 7425583400:01:000:1682, згідно з І-м варіантом поділу житлового будинку і земельної ділянки на підставі висновку експерта №20-22 від 01.10.2023.
Виділено в натурі ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , наступні приміщення житлового будинку загальною площею 88,5 кв.м (на плані поділу позначено зеленим кольором), а саме: приміщення першого поверху: частина холу 1-1 площею 16,6 кв.м, санвузол 1-2 площею 7,3 кв.м, кухня 1-5 площею 12,3 кв.м, гардероб 1-6 площею 3,0 кв.м, приміщення поверху мансарда: коридор 1-7 площею 8,0 кв.м, кімната 1-8 площею 15,5 кв.м, хол 1-11 площею 17,0 кв.м, санвузол 1-12 площею 8,0 кв.м, балкон І площею 0,8 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: ґанок а1, навіс а2- 1, гараж а-1, свердловина К1, ворота № 1, хвіртка № 3, паркан № 4, визнавши за нею право власності на вказані жилі приміщення та господарські споруди.
Виділено в натурі ОСОБА_2 в рахунок 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , наступні приміщення житлового будинку загальною площею 86,2 кв.м (на плані поділу позначено синім кольором), а саме: приміщення першого поверху: частина холу 1-1 площею 25,1 кв.м, кімната 1-3 площею 14,8 кв.м, кімната 1-4 площею 14,7 кв.м, приміщення поверху мансарда: кімната 1-9 площею 15,0 кв.м, кімната 1-10 площею 16,6 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: гараж Б-1, льох б1, ворота №2, визнавши за ним право власності на вказані жилі приміщення та господарські споруди.
Для забезпечення ізольованого користування частками співвласникам слід зробити наступні переобладнання: улаштувати вхід до частини будинку, яка пропонується ОСОБА_2 , у приміщенні 1-4, а саме: замість віконного отвору улаштувати дверний отвір; встановити перегородку у приміщенні 1-1, закрити дверний отвір з приміщення 1-10 до приміщення 1-11; закрити дверний отвір з приміщення 1-11 до приміщення 1-9; у частині будинку, яка пропонується ОСОБА_3 улаштувати санвузол, як показано на плані у Додатку №1 до висновку експерта №20-22 від 01.10.2023.
Співвласникам необхідно виконати роботи по відокремленню комунікацій та систем опалення, тобто виконати роботи по організації та підключенню частин житлового будинку до самостійних інженерних комунікацій (електрозабезпеченню з установкою самостійних лічильників, а також системи опалення), кожному із співвласників потрібна розробка та узгодження в установленому законодавством порядку проектної документації на прокладання внутрішніх та зовнішніх інженерних комунікацій і отримання необхідних дозволів у відповідних інстанціях. До завершення робіт по організації та підключенню частин будинків що виділяються, до самостійних інженерних комунікацій існуючі інженерні комунікації залишаються у загальному користуванні обох співвласників.
Для здійснення поділу житлового будинку, співвласникам потрібно відокремити інженерні комунікації. Роботи по відокремленню інженерних комунікацій потребують втручання в інженерні системи.        
Для здійснення відокремлення комунікацій та систем опалення слід звертатись до проектних організацій, що мають відповідних сертифікованих спеціалістів, за відповідним проектом по відокремленню комунікацій та систем опалення. 
        Виділено в натурі ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, земельну ділянку з кадастровим номером 7425583400:01:000:1682, площею 0,0566 га (566 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка зафарбована зеленим кольором зі штрихом у додатку № 4 на плані варіанту поділу №1 до висновку експерта №20-22 від 01.10.2023.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, земельну ділянку з кадастровим номером 7425583400:01:000:1682, площею 0,0566 га (566 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка зафарбована зеленим кольором зі штрихом у додатку № 4 на плані варіанту поділу №1 до висновку експерта №20-22 від 01.10.2023.
   Виділено в натурі ОСОБА_2 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, земельну ділянку з кадастровим номером 7425583400:01:000:1682, площею 0,0566 га (566 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка зафарбована рожевим кольором зі штрихом у додатку № 4 на плані варіанту поділу №1 до висновку експерта №20-22 від 01.10.2023.
   Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 4252 грн 55 коп. та витрати на оплату експертизи в сумі 8851 грн 50 коп.
     Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя – задоволено.
     В порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1454 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1018, що розташована в селі Киїнка Чернігівського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства.
      Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1454 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1018, розташовану в селі Киїнка Чернігівського району Чернігівської області, призначену для ведення особистого селянського господарства.
   В порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 залишено у власності земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:0607, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1018 грн 61 коп.
В обґрунтування рішення суд послався, що оскільки спірний житловий будинок був набутий сторонами під час перебування у шлюбі, за час шлюбу ними повністю збудований, між сторонами відсутній шлюбний договір, а також будь-яка домовленість про розподіл майна, спірна нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання даного житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, господарських будівель та споруд, підлягають задоволенню.
Також за висновком суду, оскільки на земельній ділянці площею 0,1132 га знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю сторін, то при визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спільного будинку, необхідно також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій він розташований. 
При вирішенні вимог щодо реального поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд, суд першої інстанції виходив з того, що експертом запропоновано лише один варіант поділу (варіант №1), де домоволодіння пропонується поділити без відхилення від часток у праві власності, а земельну ділянку – без ділянки, яка буде у спільній власності, що між сторонами існують неприязні стосунки, тому дійшов висновку про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за першим варіантом, запропонованим судовою будівельно-технічною, земельно-технічною експертизою за № 20-22 від 01.10.2023, оскільки такий варіант поділу забезпечить рівне дотримання прав та інтересів сторін у справі на вільне володіння та користування майном, надасть можливість сторонам мати окрему земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель. 
Здійснюючи розподіл спільного сумісного майна у вигляді земельних ділянок площею 0,1454 га з кадастровим номером 7425583400:01:000:1018 та площею 0,1200 га з кадастровим номером 7425583400:01:000:0607, суд виходив з того, що сторони фактично погодили розподіл даних земельних ділянок шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,1454 га, а за ОСОБА_1 - залишення у власності земельну ділянку площею 0,1200 га.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 – адвокат Слєпченко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернігівського районного суду від 07.10.2024 змінити в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та провести поділ житлового будинку з господарськими спорудами  площею 174,7 кв.м та земельної ділянки площею 0,1132 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівельі споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 7425583400:01:000:1682, згідно з 3-м варіантом поділу житлового будинку і земельної ділянки на підставі висновку експерта №20-22 від 01.10.2023.
За доводами скарги суд неповністю дослідив всі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Заявник не погоджується з висновком суду в частині визначення поділу будинку згідно варіанту 1 судової експертизи та вважає, що найбільш оптимальним є 3 варіант поділу будинку та земельної ділянки, проте суд першої інстанції проігнорував доводи відповідача, не належним чином їх дослідив, взяв до уваги тільки те, що позивач заперечувала проти виплати компенсації через відсутність у неї коштів, у зв`язку з чим до суду було подано клопотання про витребування доказів щодо майнового стану позивачки, в задоволенні якого судом необґрунтовано було відмовлено.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 1443цс 16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-н, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц, згідно яких у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Як зазначає заявник, спростування тверджень позивача про відсутність коштів для виплати компенсації за 3 варіантом розподілу, перебуває у прямій залежності з предметом спору, оскільки стосується фінансових можливостей позивача щодо можливої компенсації, у випадку розподілу будинку за 3 варіантом, що передбачений експертом, тому вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання відповідача, внаслідок чого порушив норми процесуального права та як наслідок, ухвалив рішення, що суперечить обставинам справи. Також, вважає, що судом необґрунтовано було відхилено клопотання про долучення до матеріалів справи відеозаписів щодо будинку, оскільки необхідність долучення даних відео була зумовлена тим, що предметом розгляду є поділ спільного майна подружжя, а експертом запропоновано 3 варіанти поділу житлового будинку та земельних ділянок, для правильного розуміння судом обставин справи, технічної можливості поділу будинку, а також беручи до уваги те, що сторона позивача бажає здійснити поділ будинку за варіантом 1, а сторона відповідача за варіантом 3, то остання надає суду відео, де зафіксовано житловий будинок. 
За доводами скарги, 3-й варіант поділу будинку пропонується з відхиленням від частки та виплатою компенсації у розмірі 322470,50 грн та вважає, що варіанти розподілу 1 та 2 є недоцільними, оскільки потребують улаштування перегородок, будівництво сходів, що є більш затратне з фінансової точки зору ніж варіант 3 та є більш складними для реалізації в порівнянні з варіантом 3.
Стверджує, що відступлення від рівності часток є виправданим, оскільки це зумовлено характером відносин, що склалися між сторонами та більше того, відповідач добровільно поступається частиною будинку, на користь позивача та неповнолітньої дитини, а в такому разі говорити про недоцільність поділу за 3 варіантом не доводиться.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 – адвокатом Слєпченком С.А., а рішення Чернігівського районного суду від 07.10.2024 – без змін. В обґрунтування посилається, що між ними склались неприязливі стосунки внаслідок зловживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв, що і спричинило припинення шлюбних відносин. В період розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово вчиняв протиправні дії, вчиняв домашнє насильство, що підтверджується постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 від 10.05.2024 у справі № 7/1004/24, на підставі якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_4 , в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_5 . Крім того, 14.05.2024 щодо ОСОБА_2 винесено два термінові заборонні приписи стосовно кривдника, як реагування на факт домашнього насильства. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за першим варіантом, запропонованим судовою будівельно-технічною, земельно-технічною експертизою за № 20-22 від 01.10,2023, оскільки такий варіант поділу забезпечить рівне дотримання прав та інтересів сторін у справі на вільне володіння та користування майном, надасть можливість сторонам мати окрему земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель. На переконання заявниці, запропонований варіант розподілу домоволодіння та земельної ділянки у висновку експерта № 20-22 від 01.10.2023, на якому наполягає відповідач (позивач) ОСОБА_2 , передбачає виплату ОСОБА_4 компенсації за відхилення від частки у праві власності в домоволодінні, проти чого вона заперечує, оскільки 3-й варіант поділу передбачає виділення ОСОБА_2 та їй земельної ділянки площею 0,0182 га у спільну власність, для можливості обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Проти поділу спільного майна подружжя в натурі за 3-м варіантом заявниця заперечує, оскільки 1-й варіант поділу спільного майна відповідає розміру часток у власності та передбачає саме відокремлену частину будинку, що надасть можливість проживати з дітьми окремо від відповідача у більш безпечній обстановці, не перебуваючи на території спільного користування земельною ділянкою. А також посилається, що здійснення поділу у натурі частки позивача із майна, що є у спільній частковій власності сторін, по варіанту № 1 Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 01,10.2023 № 20-22 є технічно можливим без втрати їх цільового призначення без відхилення від розмірів ідеальних часток співвласників, забезпечує необхідну ізоляцію сторін, передбачає незначний обсяг ремонтно-будівельних робіт з перепланування та переобладнання приміщень житлового будинку, а також забезпечує розумний баланс інтересів сторін як співвласників.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2007, який на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.05.2020 розірвано ( т. 1 а.с. 8-9).
   Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на наступне майно:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності від 19.12.2012 (т. 1 а.с.16);
- земельну ділянку, площею 0,1132 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1682, для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - право власності виникло на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №529546 від 27 серпня 2012 року, виданого на підставі рішення Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 8 сесії 6 скликання від 04 листопада 2011 року ( т.1 а.с. 17-19);
   Також судом встановлено, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на наступне майно:
- земельну ділянку, площею 0,1454 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1018, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, в с. Киїнка - право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за №1249 від 02 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Кириченко Т.В. (т. 1 а.с.76-80); 
- земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:0607, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за №859 від 15 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнова Л.М. (т. 1 а.с.81-86).
В період шлюбу, на підставі рішення Киїнської сільської ради від 04 листопада 2011 року, ОСОБА_2 одержав у приватну власність шляхом приватизації земельну ділянку, площею 0,1132 га, на якій розміщений вказаний будинок. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №529546 був виданий ОСОБА_2 27.08.2012 (т. 1 а.с.17).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять повести реальний розподіл житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та області на підставі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи за № 20-22 від 01.10.2023 (т. 1 а.с. 155-209).
У дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2012 загальна площа будинку становить 173,1 кв.м, житлова площа 97,4 кв.м. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 23.01.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 174,7 кв.м, житлова площа 76,6 кв.м. Тобто, загальна площа збільшилась на 174,7 кв.м - 173,1 кв.м = 1,6 кв.м, житлова зменшилась на 97,4 кв.м - 76,6 кв.м = 20,8 кв.м. При проведенні аналізування інвентаризаційної справи № 1159 встановлено, що площі змінилися за рахунок проведеного внутрішнього перепланування та зміни призначень приміщень мансардного поверху. При визначені технічної можливості поділу житлового будинку та розробці варіантів експертом застосовано фактичну площу житлового будинку, яка становить 174,7 кв.м. На час проведення дослідження будівлі та споруди: котельня літ. al-1, баня літ. В-1, навіс літ. в-1, сарай літ. Г-1, не введені до експлуатації та відсутні у правовстановлюючому документі, тому при розробці варіантів поділу житлового будинку з господарськими будівлями вони не враховуються.
    У висновку експерта № 20-22 від 01.10.2023 експертом запропоновано 3 (три) варіанти поділу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких, у двох варіантах поділу (варіант №1 та варіант №2) здійснено поділ відповідно до часток у праві власності, а один варіант (варіант №3) - з відхиленням від часток у праві власності, зі сплатою компенсації за частку, яка менше у розмірі - 322470,50 грн.
Відповідно до варіантів поділу житлового будинку з господарськими спорудами експертом запропоновано 3 (три) варіанти поділу земельної ділянки, кадастровий номер 7425583400:01:000:1682, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до 1/2 частки співвласників. У варіанті №1 першому та другому власнику пропонується кожному земельну ділянку площею 0,0566 га. У варіанті №2 першому та другому власнику пропонується кожному земельну ділянку площею 0,0520 га, та ділянку у спільну власність - 0,092 га. У варіанті №3 першому та другому власнику пропонується кожному земельну ділянку площею 0,0475 га, та ділянку у спільну власність - 0,0182 га.
Також судом було встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, що не заперечувалося учасниками справи, що підтверджується тим, що 10.05.2024 постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вчинення 10.03.2024 домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_5 . Крім того, 14.05.2024 щодо ОСОБА_2 винесено два термінові заборонні приписи стосовно кривдника, як реагування на факт домашнього насильства ( т. 1 а.с.247-248, 250-251).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірний житловий будинок був набутий сторонами під час перебування у шлюбі, за час шлюбу ними повністю збудований, між сторонами відсутній шлюбний договір, а також будь-яка домовленість про розподіл майна, спірна нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання даного житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, господарських будівель та споруд, підлягають задоволенню.
Також за висновком суду, оскільки на земельній ділянці площею 0,1132 га знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю сторін, то при визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спільного будинку, необхідно також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій він розташований. 
При вирішенні вимог щодо реального поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд, суд першої інстанції виходив з того, що експертом запропоновано лише один варіант поділу (варіант №1), де домоволодіння пропонується поділити без відхилення від часток у праві власності, а земельну ділянку – без ділянки, яка буде у спільній власності, що між сторонами існують неприязні стосунки, тому дійшов висновку про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за першим варіантом, запропонованим судовою будівельно-технічною, земельно-технічною експертизою за № 20-22 від 01.10.2023, оскільки такий варіант поділу забезпечить рівне дотримання прав та інтересів сторін у справі на вільне володіння та користування майном, надасть можливість сторонам мати окрему земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель. 
Здійснюючи розподіл спільного сумісного майна у вигляді земельних ділянок площею 0,1454 га з кадастровим номером 7425583400:01:000:1018 та площею 0,1200 га з кадастровим номером 7425583400:01:000:0607, суд виходив з того, що сторони фактично погодили розподіл даних земельних ділянок шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,1454 га, а за ОСОБА_1 - залишення у власності земельну ділянку площею 0,1200 га.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених зустрічних вимог ОСОБА_2 учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 про поділ спільного майна згідно 1 варіанту висновку експерта № 20-22 від 01.10.2023.
З висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують, враховуючи наступне.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із частиною четвертою статті 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Частиною другою ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Згідно пунктом 3 частиною першою статті 57 СК України, - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частини другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1132 га, на якій розташований спірний будинок, є спільним сумісним майном подружжя, оскільки були набуті сторонами під час перебування у шлюбі за спільні кошти, що не заперечувалось самими сторонами та підлягає поділу.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За матеріалами справи, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 01.10.2023 № 20-22 експертом розроблено три варіанти поділу будинку із господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки (т. 1 а.с. 155-209).
Вбачається, що у двох варіантах поділу житлового будинку (варіант №1 та варіант №2) здійснено поділ відповідно до часток у праві власності, а один варіант (варіант №3) - з відхиленням від часток у праві власності зі сплатою компенсації за частку, яка менше у розмірі. 
Відповідно до варіантів поділу житлового будинку з господарськими спорудами експертом запропоновано 3 (три) варіанти поділу земельної ділянки, кадастровий номер 7425583400:01:000:1682, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до 1/2 частки співвласників, а щодо поділу земельної ділянки, то у варіанті №1 першому та другому власнику пропонується кожному земельну ділянку площею 0,0566 га; у варіанті №2 першому та другому власнику пропонується кожному земельну ділянку площею 0,0520 га, та ділянку у спільну власність - 0,092 га; у варіанті №3 першому та другому власнику пропонується кожному земельну ділянку площею 0,0475 га, та ділянку у спільну власність - 0,0182 га.
  Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_1 просила провести поділ житлового будинку та земельної ділянки саме по варіанту №1, посилаючись на те, що згідно цьому варіанту здійснено поділ будинку без відхилення від часток у праві власності, а земельна ділянка по цьому варіанту не буде перебувати у спільній власності. Щодо варіанту №3, по якому просить здійснити поділ ОСОБА_2 , заперечує, оскільки цей варіант передбачає спільну земельну ділянку, та компенсацію за відхилення часток у праві власності в сумі 322470,50 грн, яку вона має сплатити ОСОБА_2 , з чим не погоджується. 
ОСОБА_2 просив провести поділ житлового будинку та земельної ділянки по варіанту №3, виділивши йому поверх мансадри, а ОСОБА_1 – перший поверх, посилаючись на те, що по даному варіанту не потрібно буде робити перегородки на 1-му поверсі, необхідно буде лише прибудувати вхід на другий поверх, на чому наполягав і в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду.
Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склались неприязні стосунки, у зв`язку з чим до ОСОБА_2 були застосовані заходи адміністративної відповідальності щодо вчинення домашнього насильства, а також те, що разом з ОСОБА_1 проживають діти, у зв`язку з чим колегія суддів апеляційного доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про поділ в натурі спірного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки за першим варіантом висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 01.10.2023 № 20-22, на якому наполягає ОСОБА_1 , оскільки за вказаним варіантом відсутній відступ від арифметичних часток співвласників будинку (1/2 або 50/100), відсутня сума компенсації за відступлення від ідеальних часток, кожному із співвласників перейде у власність частина земельної ділянки, які не будуть перебувати у спільній власності.
Суд першої інстанції правильно встановив відсутність підстав для відступлення від засад рівності часток у праві власності, оскільки варіант поділу житлового будинку та земельної ділянки, на  якому наполягає ОСОБА_2 передбачає відхилення від часток у праві власності зі сплатою компенсації, проти сплати якої ОСОБА_1 заперечувала.
Отже, доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування довідок про майновий стан позивачки, оскільки він позбавлений можливості спростувати твердження позивача про відсутність коштів для виплати компенсації, внаслідок чого порушив норми процесуального права та як наслідок, ухвалив рішення, що суперечить обставинам справи; посилання, що судом необґрунтовано було відхилено клопотання про долучення до матеріалів справи відеозаписів, щодо будинку, оскільки необхідність долучення даних відео була зумовлена тим, що предметом розгляду є поділ спільного майна подружжя, а експертом запропоновано 3 варіанти поділу житлового будинку та земельних ділянок, для правильного розуміння судом обставин справи, технічної можливості поділу будинку, а також беручи до уваги те, що сторона позивача бажає здійснити поділ будинку за варіантом 1, а сторона відповідача за варіантом 3, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки не містять правового обґрунтування.
Спростовуються матеріалами справи, і доводи, щодо доцільності поділу будинку за 3-м варіантом поділу будинку, у якому пропонується відхилення від ідеальних часток та виплатою компенсації у розмірі 322470,50 грн та те, що варіанти розподілу 1 та 2 є недоцільними, оскільки потребують улаштування перегородок, будівництво сходів, що є більш затратне з фінансової точки зору ніж варіант 3 та є більш складними для реалізації в порівнянні з варіантом 3, як і посилання, що відступлення від рівності часток, є виправданим, враховуючи  характер відносин, що склалися між сторонами та відповідач добровільно поступається частиною будинку, на користь позивача та неповнолітньої дитини, оскільки поділ в натурі спірного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки за першим варіантом висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 01.10.2023 № 20-22, передбачає ідеальне співвідношення арифметичних часток співвласників будинку (1/2 або 50/100), відсутність суми компенсації за відступлення від ідеальних часток, кожен із співвласників отримує у власність частину земельної ділянки, які не будуть перебувати у спільній власності, що є доцільним, враховуючи неприязні відносини колишнього подружжя.
Посилання заявника в судовому засіданні апеляційного суду на те, що згідно 3 варіанту розподілу будинку пропонується розподілити будинок за поверхами та на те, що буде відсутня потреба втручання у несучі конструкції будинку та комунікації не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції були враховані зазначені обставини, а вказані твердження не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо визначення варіанту поділу житлового будинку та земельної ділянки підлягає залишенню без змін.
Інші доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині рішення, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зазначення у резолютивній частині рішення абзацу 2, згідно якого визнав об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи наступне.
За матеріалами справи, у позові ОСОБА_1 просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд враховує, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21).
При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.
Метою заявленого позивачем позову є поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання з відповідачем ОСОБА_2 , а оскільки сторонами не заперечувалась презумпція спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку, яка знаходиться під будинком, суд першої інстанції правильно встановив режим спільної сумісної власності на це майно. Однак помилковим є висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення вимоги про визнання цих об`єктів спільним сумісним майном.
Такі висновки містяться у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц.
Таким чином, з урахуванням викладеного та встановлених судом обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні шляхом виключення з резолютивної частини абзацу 2 щодо визнання спірного житлового будинку спільним сумісним майном подружжя на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України.
Керуючись  ст.  367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2024 року змінити, виключивши з резолютивної частини рішення абзац 2.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 15.01.2025.
Головуючий                                                         Судді: