УХВАЛА 
17 березня 2025 року                                                      
м. Київ
справа № 161/10073/24
провадження № 61-3167ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької окружної прокуратури Волинської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати наказ від 26 квітня 2024 року № 20 «Про звільнення ОСОБА_2 »; 
зобов`язати посадових (службових) осіб Луцької окружної прокуратури Волинської області поновити на посаді прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури у Ківерцівському відділі;
стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу; 
зобов`язати Луцьку окружну прокуратуру Волинської області нарахувати та сплатити до Пенсійного фонду України страхові внески (єдиний соціальний внесок), пов`язані з виплатою заробітної плати, за період вимушеного прогулу; подати до органу Пенсійного фонду України та відповідного органу ДПС України скореговані відомості про помісячні суми заробітку за весь час вимушеного прогулу та сплачені за нього страхові внески; 
внести до трудової книжки позивачки відповідний запис про поновлення на роботі з моменту неправомірного звільнення; 
зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.
04 березня 2025 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 січня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 січня 2025 рокув справі № 161/10073/24 (провадження № 61-2758ск25).
12 березня 2025 року  ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 січня 2025 року.
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Оскільки рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року та постанова Волинського апеляційного суду від 28 січня 2025 року вже оскаржувалися до суду касаційної інстанції й за результатом розгляду була постановлена ухвала від 10 березня 2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження, правові підстави для повторного перегляду поданої заявницею касаційної скарги відсутні.
Верховний Суд наголошує, що положення пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України свідчить про безумовну відмову у відкритті касаційного провадження, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, незалежно від наявності будь-яких об`єктивних обставин.
Так само, Верховний Суд не оцінює нові обставини, зокрема винятки, за умови прийнятності та обґрунтованості яких суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження у справі.
Інші доводи заявниці, викладені у касаційній скарзі, не є підставою для повторного розгляду цієї скарги, оскільки не змінюють призначення імперативної норми процесуального права (пункт 3 частина друга стаття 394 ЦПК України).
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької окружної прокуратури Волинської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали надіслати заявниці. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді                                                                             Н. Ю. Сакара      
                                                                                                       О. В. Білоконь 
                                                                                                       О. М. Осіян