РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 569/6685/23
Провадження № 22-ц/4815/33/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.
секретар судового засідання – Андрошулік І. А.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія 
«Житло Сервіс Рівне» 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2024 року у складі судді Ковальова І.М., ухвалене в м. Рівне о 15 годині 21 хвилині, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» про стягнення майнової та моральної шкоди, стягнення судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій, окрім нього проживає його дочка ОСОБА_2 зі своїм чоловіком та двома малолітніми дітьми 2019 та 2021 років народження. Послуги з управління багатоквартирними будинками, в тому числі і будинку. В якому знаходиться його квартира, надає ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне», надаючи послуги, серед них технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Внаслідок залиття водою горища, спричиненого 11.12.2021 року аварією в системі гарячого водопостачання, відбулося залиття його квартири: ванна, туалет, кухня, коридор, в яких намокли та набрякли стеля стіни, ламінат і меблі, що, в свою чергу, зумовило матеріальні збитки в розмірі 49 522,00 грн.. Вважає винною особою у заподіяні шкоди відповідача, оскільки саме ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» зобов`язане обслуговувати технічні системи, в тому числі й трубопроводи, незадовільний стан яких став причиною аварії. Зазначав, що це затоплення є третім за 2021 рік, і такі систематичні затоплення спричиняють моральні страждання, переживання, нервову напругу та дискомфорт, зумовлені необхідністю проведення відновлювальних робіт та ремонтів власноруч і за власний кошт, адже відповідач добровільно не відшкодовує заподіяні з його вини збитки, а також переживаннями за стан здоров`я маленьких внуків, які разом із дорослими змушені існувати в умовах сирості, вологи і запаху плісняви, що розростається. З наведених міркувань просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінска компанія «Житло Сервіс Рівне» на свою користь кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49 522,00 грн. та кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати на проведення будівельного технічного експертного дослідження в розмірі 4860,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., всього 116 529,20 грн. 

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2024 року вказаний позов адоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49 522,00 грн. та кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на проведення будівельного технічного експертного дослідження в розмірі 4860,00 грн., всього 66 529,20 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком особи, яка своїми неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодувати її в повному обсязі, як і моральну шкоду, розмір якої повинен відповідати принципам розумності та справедливості, і обґрунтована тими обставинами справи, підтвердженими належними і достовірними доказами, які свідчать, що залиття квартири позивача сталося внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків із утримання та обслуговування багатоквартирного будинку, зокрема внутрішньобудиноквих мереж у належному технічному стані.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що місцевим судом не було з`ясовано, чи в належному стані була система гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_2 , і чи працювала вона взагалі, враховуючи те, що на момент передачі будинку в управління відповідача гаряче водопостачання було відсутнє. Додає, що з цих причин між усіма співвласниками цього будинку та відповідачем було укладено відповідний договір на утримання, за яким відповідач не брав на себе будь-яких зобов`язань по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, водовідведення, з огляду на його відсутність (у кожній квартирі знаходиться бойлер для підігріву води). Наголошує, що судом в рішенні встановлено: «...згідно дослідженого в судовому засіданні кошторису на послуги з управління будинком з розрахунку вартості за 1 кв.м. загальної площі квартири, які надає ТзОВ Управлінська компанія «Житло-Сервіс Рівне» вбачається, що до послуг з утримання будинків і споруд, що надаються ТОВ «Житло Сервіс Рівне» входять: поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання: технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем централізованого опалення, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення.». Зазначає, що сам факт неодноразового залиття квартири позивача взагалі залишився без належного реагування з боку суду, тоді як причинами залиття квартири позивача з високою долею ймовірності могли бути також попередні залиття, які були спричинені факторами сезонності та недотримання мешканцями правил обслуговування внутрішньобудинковими мережами. Стверджує, що причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та матеріальною шкодою взагалі відсутній, а описані пошкодження квартири позивача у висновку експерта № 121/22 від 22.02.2023 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного ОСОБА_3 , та в акті обстеження від 30.12.2021 не містять підтвердження, що вони спричинені саме внаслідок прориву 11.12.2021. Вказує, що чинне законодавство в редакції станом на грудень 2021 року передбачало, що виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води було можливим не тільки управителем, а й виконавцем відповідної комунальної послуги; причому, умови такого обслуговування в будь-якому випадку включаються до договору із споживачами. Додає, що судом першої інстанції не враховано, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, хто ж все-таки здійснює чи здійснював технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж гарячого водопостачання та водовідведення. Стверджуючи про те, що судом не встановлено розмежування зон відповідальності, звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів (зокрема, схем, креслень, технічних умов тощо) про те, де знаходиться запірна арматура, в якому місці відбувся прорив і чи це була зона відповідальності відповідача. Вважає, що стягнення з відповідача матеріальної та моральної «деліктної» шкоди (при наявності договору) на підставі ст. 22 та 1166 ЦК України не відповідає належному способу захисту права позивача, адже застосування принципу змагальності виключає можливість застосування концепції негативного доказу. Зазначає, що у Постанові Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі № 2- 879/13 зауважено, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Також, за правовими позиціями Верховного Суду презумпція вини завдавача шкоди може бути застосована тільки у «деліктних зобов`язаннях», тобто тих, які виникли на підставі закону, а не правочину (договору). Заперечує правильність висновку експерта № 121/22 від 22.02.2023 будівельно-технічного експертного дослідження, що виготовлений експертом ОСОБА_3 , та вважає його таким, що складений з грубим порушенням і процесуального законодавства і Методики експертного дослідження пошкоджень (дефектів) квартир внаслідок їх залиття, а також вимог інших нормативно-правових актів, які регулюють питання проведення експертиз (зокрема, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюсту від 08.10.1998 № 53/5. Зазначає, що судом першої інстанції також було неправильно застосовано вищезазначені норми матеріального та процесуального права в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки, по-перше, такі вимоги є похідними від первинної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, по-друге, в порушення вимог чинного законодавства, не містять всіх елементів відповідальності у відповідності до ст. ст. 22,1166 ЦК України. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Мороз Людмила Святославівна вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу – без задволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 15 лютого 2002 року, виданим Рівненським міським бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Рівненської міської ради на підставі розпорядження Рівненського міського голови «241-р від 01.02.2002 року, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2023 року №328043334.

Згідно адресної картки № НОМЕР_1 від 20.11.2021 року, за вказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , дочка позивача з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Послуги з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_2 надає 
ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне», яка утримує цей будинок та надає послуги, в тому числі, з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. 

Згідно ОСОБА_7 на послуги з управління будинком з розрахунку вартості за 1 кв.м. загальної площі квартири, які надає ТзОВ Управлінська компанія «Житло-Сервіс Рівне», до послуг з утримання будинків і споруд, що надаються ТОВ «Житло Сервіс Рівне» входять: поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення; технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення. 

Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку із залиттям квартири позивача внаслідок аварії в системі гарячого водопостачання, що спричинило матеріальні збитки та завдало моральної шкоди позивачу, за відшкодуванням яких він і звернувся до суду з цим позовом.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Судом встановлено, що 11.12.2021 року на горищі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає позивач, сталася аварійна ситуація залиття водою, аварія в системі гарячого водопостачання, зокрема, рушникосушарці, що призвело до залиття квартири позивача ОСОБА_1 , яка знаходиться на найвищому поверсі.

Як вказав позивач, внаслідок залиття квартири постраждала кухня, ванна, туалет і коридор (порвалася натяжна стеля у кухні, намокла і розбухла стеля у ванній кімнаті та стіни кухні, ванної кімнати, туалету та коридора; набрякли кухонні меблі; пошкодився ламінат у ванній кімнаті та коридорі).

Комісія у складі мешканців будинку АДРЕСА_2 ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) склали про вказану подію Акт про залиття, аварію, що трапилась в системі гарячого водопостачання від 11 грудня 2021 року. 
Особи, які були присутні при обстеженні квартири позивача, допитані судом першої інстанції в якості свідків. 
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що приймала участь в обстеженні квартири ОСОБА_1 в зв`язку з її затопленням квартири, вказує, що також при обстеженні була присутня дочка позивача та її чоловік, директор «Житлосервіс Рівне», слюсар, сантехнік. Затоплення квартири сталося внаслідок пориву у внутрішньобудиноковій мережі гарячого водопостачання, а саме потрапляння холодної води в систему гарячої водопостачання, зафіксували дану подію. Сліди затоплення були на стінах в коридорі, на кухні, у ванній, набряклі двері та меблі в кухні. Акт складала особисто. Всі члени комісії прийшли до висновку, що аварійна ситуація сталася на покрівлі будинку. ТОВ «Управляюча компанія «Житло Сервіс Рівне» взяло на обов`язок утримувати будинок за адресою: АДРЕСА_2 , а тому несе відповідальність за обслуговування внутрішньобудинкових мереж. 
Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 підтвердили, що підписували акт від 11 грудня 2021 року стосовно аварії, що трапилася на системі гарячого водопостачання, а саме попадання холодної води в систему гарячого водопостачання. Були свідками залиття квартири АДРЕСА_3 , повідомили що внаслідок цього постраждала кухня, ванна, туалет і коридор, набрякли кухонні меблі та двері
Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в показали, що дійсно внаслідок неналежної роботи внутрішньобудинкової системи водопостачання їх квартиру АДРЕСА_3 , в якій вони проживають затопило, внаслідок чого постраждала кухня ванна, туалет і коридор. Намокла і розбухла стеля у ванній, кухні, до того ж ремонт та меблі в квартирі були нові. 

30.12.2021 року комісією у складі головного спеціаліста відділу житлової політики Департаменту інфраструктури та благоустрою Корнійчук Т.В., директора ТзОВ «Управлінська компанія Житло Сервіс Рівне» Семенюка В.Ю.. майстра цього товариства Кузьмич Н.М., слюсаря монтажника ОСОБА_13 , в присутності дочки позивача ОСОБА_2 , було складено акт обстеження квартири АДРЕСА_4 , відповідно до якого встановлено, що на кухні, у ванній кімнаті та частково в коридорі наявні на стінах та стелі сліди затоплення. У коридорі на стіні частково спостерігається відшарування шпалер. Внаслідок затоплення у ванній кімнаті набрякли двері, а на кухні –частково ламінат. Крім того, внаслідок затоплення на кухні деформовані кухонні меблі (підвісні шафки та кутова тумбочка). При обстеженні горища виявлено, що затоплення квартири АДРЕСА_3 відбулося внаслідок прориву на внутрішньобудиновій системі гарячого водопостачання (потрапляння холодної води в систему гарячого водопостачання, в результаті чого труба гарячого водопостачання була пошкоджена). Також в акті зазначається, що на даний час ТзОВ «УК Житло Сервіс Рівне» встановлені заглушки на внутрішньобудинковій мережі гарячого водопостачання.

Діяльність з управління житлових будинків та прибудинкових територій регулюється положеннями Наказу від 15.08.2018р № 219 «Про затвердження Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води», Постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житло-комунальні послуги», та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунального господарства.

Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води визначає механізм обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного житлового будинку, забезпечення їх належного функціонування, технічного обслуговування та ремонту з метою надійного та безпечного надання споживачам відповідних комунальних послуг. Дія цього Порядку поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів про надання такої послуги з використанням та обслуговуванням внутрішньобудинкових мереж.

Відповідно до вищезазначеного порядку виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (усіх разом або окремо конкретної), управитель або виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення споживачами з ним індивідуальних договорів про надання такої послуги та обслуговування відповідних внутрішньобудинкових мереж; точка приєднання внутрішньобудинкової системи водовідведення багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - трійник на відгалуженні від стояка внутрішньобудинкової системи водовідведення (трійник належить до внутрішньобудинкової системи).

Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.
Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів (пункт 2.1 Правил).
Відповідно до підпунктів 5, 10 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), виконавець зобов`язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта, утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» доводить, що не є відповідальною особою за заподіяну позивачу шкоду у зв`язку із залиттям його квартири.

Згідно з п. 1, 4, 6, 9 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що виконавець зобов`язаний здійснювати усі необхідні дії для забезпечення справності елементів будівлі, безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку, контроль за технічним станом, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, проведення капітального і поточного ремонтів.
Отже, саме на виконавця – суб`єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, покладається обов`язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування житлового будинку.

Під час надання послуги з управління управитель забезпечує виконання робіт та послуг з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що входять до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис), з урахуванням обов`язкового переліку робіт та послуг, що затверджується Мінрегіоном.(п. 9 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком» затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05.09.2018 року № 712).

Згідно п. 1 «Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території», затвердженого наказом Мінрегіону України від 27.07.2018 року № 190, обов`язковим є технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: водопостачання; водовідведення; теплопостачання; гарячого постачання; зливової каналізації; електропостачання; газопостачання.

Виходячи з наведеного та беручи до уваги, що будинок, в якому розташована квартира позивача, перебуває у відповідача на обслуговуванні, який як виконавець послуги несе відповідальність за утримання внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані, за здійснення технічного обслуговування та ремонт, за вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, на момент залиття квартири позивача не забезпечив належне обслуговування системи гарячого водопостачання, з огляду на що залиття квартири позивача сталося внаслідок винних дій (протиправної бездіяльності) відповідача, яка виявилась у невжитті заходів до забезпечення належного стану внутрішньобудинкових мереж в будинку, технічне обслуговування якого було покладено на нього.
Покликання апеляційної скарги на те, що місцевим судом не проведено належного дослідження питання розмежування відповідальності за завдану позивачу шкоду та безпідставно покладено її на відповідача апеляційним судом оцінюються критично.
Так, відповідно до п.3, п.п.4, 5, 6, 7 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018  № 219 «Про затвердження Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води» виконавець – юридична або фізична особа- підприємець, уповноважена співвласниками на виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (усіх разом або окремо конкретної), управитель або виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення споживачами з ним індивідуальних договорів про надання такої послуги та обслуговування відповідних внутрішньобудинкових мереж; точка приєднання внутрішньобудинкової системи водовідведення багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення – трійник на відгалуженні від стояка внутрішньобудинкової системи водовідведення (трійник належить до внутрішньобудинкової системи); точка приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення – перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи); точка приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення – відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи).
Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.
Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).
Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи.
Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо, та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. 
Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (ст. 2 цього Закону)
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.
Окрім цього, п.32 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено обов`язки виконавця проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором.

Наведені норми безспірно вказують на те, що технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем будинку АДРЕСА_2 повинно здійснювати Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне». Підприємство є відповідальним у повному обсязі перед споживачем за порушення публічного договору про надання житлово-комунальних послуг. 

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 641/9921/15-ц, провадження № 61-29983св18.

Покликання апеляційної скарги на невідповідність Висновку судового будівельно-технічного дослідження судового експерта ОСОБА_3 про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_4 внаслідок затоплення квартири вимогам законодавства апеляційним судом відхиляються як такі, що не спростовані жодними належними і достатніми доказами. 

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Заперечуючи проти стягнення моральної шкоди, Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» у своїй апеляційній скарзі вказує на відсутність підстав для цього, зважаючи на те, що вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про відшкодування збитків.

Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
В п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
В п. 5 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
В п. 9 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, яким вона заподіяна, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, яким вона заподіяна, та вини особи в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Апеляційний суд погоджується як із наявністю підстав для відшкодування відповідачем позивачу заподіяної моральної шкоди, так із її розміром, зважаючи на вимоги розумності, справедливості, заборони збагачення за рахунок морального відшкодування.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2024 року у залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                        Хилевич С. В.

                                                       Шимків С. С.
                                       
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 
Суддя Рівненського
апеляційного суду                Ковальчук Н. М.
04 березня 2025 року