ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року	Львів	Справа № 140/2475/24 пров. № А/857/16775/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі №140/2475/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції - Мачульський В.В., час ухвалення - за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, місце ухвалення - м. Луцьк, дата складання повного тексту - 06.06.2024),-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1  (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Волинської митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000821/2 від 19.12.2023.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач між ФОП ОСОБА_1 та Господарським товариством «HASAR» (Туркменістан) укладено зовнішньоекономічний контракт № 54-23 відповідно до якого Господарське товариство «HASAR» зобов`язувалось поставляти товар - кондитерські вироби власного виробництва розфасовані, торговельна марка «HASAR», а позивач прийняти та оплатити на умовах, визначених у контракті. Валютою платежу за цим контрактом є Долар США. Умови поставки FCA- Ашхабат відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Відповідно до інвойсу від 16.11.2023 №255 Господарським товариством «HASAR», поставлено товар в асортименті вказаному в Додатку №1 до контракту. Позивач подала на митний пост Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №23UA205140104853U0 від 15.12.2023, згідно з якою було заявлено до митного оформлення товар: «цукерки з вареного цукру з жировими добавками жарамель молочна «Мовсум» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 70 упак. карамель молочна «Кякилик» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 70 упак. карамель молочна «Чарлак» по 1000 грам -в упаковці 6шт. - 70 упак. карамель молочна Тарлавач» по 1000 грам, Кондитерські вироби без вмісту какао: цукерки з вареного цукру, без жирових до бавок, з начинкою-карамель льодяникова «Зирк» по 1000 грам- в упаковці 6шт. - 800 упак. карамель льодяникова «М`ятна» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 800 упак. карамель льодяникова «Дюшес» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 800 упак. карамель льодяникова «Апельсинова» по 10 в упаковці 6шт. - 70 упак. карамель молочна «Му-Му» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 70 упак. Не містить ГМО. Торговельна марка - «HASAR»BHPO6HHK - Господарське товариство «ХАСАР», ТМ». У вказаній декларації митна вартість товару декларантом визначена самостійно за першим методом, за ціною контракту, скоригована на суму витрат на транспортування.
Проте, не зважаючи на наданий перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості, 19.12.2023 Волинська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000821/2. Позивач не погоджується з вказаним рішенням та стверджує, що митним органом при винесенні зазначеного рішення не було спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність декларанта визначити на підставі наданих документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за правилами, визначеними у статті 58 Митного кодексу України (далі МК України). Митниця не підтвердила належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000821/2 від 19.12.2023.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 1624,00 грн 00 коп.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Зазначає, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією було встановлено ряд невідповідностей та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та достовірно не підтверджують складові митної вартості, декларанту було запропоновано надати наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України.
Вказує на те, що митному органу під час митного оформлення було надано банківський платіжний документ №б/н від 10.11.2023, банківський платіжний документ №б/н від 14.11.2023 та рахунок-фактуру №255 від 16.11.2023. Згідно з банківським платіжним документом №б/н від 14.11.2023 оплата була здійснена 14.11.2023. Згідно з банківським платіжним документом №б/н від 10.11.2023 оплата була здійснена 10.11.2023. Однак рахунок-фактура №255 був виданий лише 16.11.2023, що ставить під сумнів правдивість інформації про ціну товару, не зрозумілим є проведення оплати за товар, ще до моменту виставлення рахунку-фактури.
Щодо проведення оплати за товар «відповідно до контракту від 03.10.2023 № 54-23» апелянт зазначає, що вищевказаний контракт не є одноразовим. Пункт 2.2 контракту №54-23 від 03.10.2023 року передбачає, що загальна сума контракту складається із суми усіх інвойсів, які є невід`ємною частиною цього контракту.
Щодо проведення оплати відповідно до «додатку №1 (Приложение, спецификация)» зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що специфікацію Додаток №1 не було подано до митного оформлення та контролю, що не дає можливості її перевірки та врахуванні при підтвердженні/ не підтвердженні числового значення складових митної вартості товарів. Дане твердження митного органу підтверджується інформацією з графи 44 МД від 15.12.2023 року.
Щодо проведення оплати відповідно до «проформи від 03.10.2023 № 54-23», зазначає, що такого документу як проформа із номером №54-23 від 03.10.2023 року декларантом до митного оформлення подано не було.
Окрім цього, що при винесенні рішення судом першої інстанції не було враховано, розбіжність встановлену митний органом, що згідно договору (контракту) про перевезення від 15.11.2023 №15-11 умови організації перевезень та оплата за послуги (п. 1, п. 5) узгоджуються в Заявках на перевезення, однак вищезазначений документ не подано до митного оформлення.
Пунктом 1 договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №15-11 від 15.11.2023 року визначено, що за цим договором Експедитор зобов`язується доставляти ввірений йому Замовником вантаж до пункту призначення в міжнародному або внутрішньому сполученні за Заявками замовника і видати його вантажоодержувачу у встановлений термін передбачений Договором або Заявкою, а Замовник зобов`язується здійснювати за перевезення вантажів встановлену плату в розмірі та в строки, передбачені даним Договором і Заявкою.
Пунктом 5.3 договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №15-11 від 15.11.2023 року передбачено, що рахунки підлягають оплаті протягом 0 днів із моменту доставки вантажу в пункт призначення, якщо інше не вказано в Заявці.
Отже, вважає, що посилання на документи, які не було подано до митного оформлення та контролю не дають можливості перевірити чи підтверджують вони числові значення складових митної вартості товарів. Вищевказане призвело до сумніву митниці в частині підтвердження витрат на транспортування, які є однією зі складових митної вартості, а також це слугувало беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок - реалізації права митного органу витребовувати додаткові документи, які б ці сумніви усунули.
Крім цього, по МД №23UА205140104853U0 від 15.12.2023 року відбулось спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.
Також апелянт вказує на те, що посадові особи Волинської митниці перевірили всі документи, що подавались разом із митною декларацією і на підставі цього встановили розбіжності. Зазначає, що аналіз ст. 52 МК України,  дає підстави для висновку, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. На підставі викладеного, апелянт вважає, що наведене відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, тому рішення відповідача є правомірними, прийнятими з дотриманням вимог чинного законодавства.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 03.10.2023 між ФОП ОСОБА_1 та Господарським товариством «HASAR» (Туркменістан) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 54-23 відповідно до якого Господарське товариство «HASAR» (Продавець) зобов`язувалось поставляти товар - кондитерські вироби власного виробництва розфасовані, торговельна марка «HASAR», а ФОП ОСОБА_1 прийняти та оплатити на умовах, визначених у контракті. Валютою платежу за цим контрактом є Долар США. Умови поставки FCA- Ашхабат відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року (а.с.86-97).
15.12.2023 ФОП ОСОБА_1 через уповноваженого декларанта Волинську торгово-промислову палату на митний пост Волинської митниці подано МД №23UA205140104853U0 (а.с.55-57)з метою здійснення митного оформлення товару:
- Товар 1: «Кондитерські вироби без вмісту какао: цукерки з вареного цукру з жировими добавками: карамель молочна «Мовсум» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 70 упак.карамель молочна «Кякилик» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 70 упак.карамель молочна «Чарлак» по 1000грам - в упаковці 6шт. - 70 упак.карамель молочна «Гарлавач» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 70 упак.карамель молочна «Му-Му» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 70 упак. Не містить ГМО. Торговельна марка - «HASAR». Виробник - Господарське товариство «ХАСАР»,ТМ.»;
- Товар 2: «Кондитерські вироби без вмісту какао: цукерки з вареного цукру, без жирових добавок, з начинкою: карамель льодяникова «Зирк» по 1000грам - в упаковці 6шт. - 800 упак.карамель льодяникова «М`ятна» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 800 упак.карамель льодяникова «Дюшес» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 800 упак.карамель льодяникова «Апельсинова» по 1000грам - в упаковці 6шт. - 230 упак.карамель льодяникова «Лимонна» по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 330 упак.карамель з ароматом персика по 1000 грам - в упаковці 6шт. - 100 упак. Не містить ГМО. Торговельна марка - «HASAR». Виробник - Господарське товариство «ХАСАР»,ТМ.».
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи:
рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №255 від 16.11.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) АА 0070013 від 16.11.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 10.11.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 14.11.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 21.11.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 54-23 від 03.10.2023; договір (контракт) про перевезення №15-11 від 15.11.2023; сертифікат про походження товару форми СТ-1 ТМ UA 379514406 від 16.11.2023; висновок про походження товару або акт експертизи походження товару від 15.12.2023; копія митної декларації країни відправлення 07218/161123/0013110 16.11.2023; митна декларація. за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA205140104853U0 15.12.2023.
Митний орган запропонував декларанту надати в 10-денний термін додаткові документи відповідно до положень статей 53, 54 МК України: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) висновки про вартісні та якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) специфікацію до зовнішньоекономічного договору (контракту); 5) заявку на перевезення; 6) транспортні (перевізні) документи. - та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
При цьому, направлення зазначеної вимоги щодо подання додаткових документів відповідач мотивував тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, а саме:
- відповідно рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.11.2023 №269 та договору (контракту) про перевезення від 15.11.2023 №15-11 постачальником послуг є ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО», що суперечить перевізнику, зазначеному в гр. 23 автотранспортної накладної від 16.11.2023 №АА 0070013 - bediroglu lojistik;
- згідно договору (контракту) про перевезення від 15.11.2023 №15-11 умови організації перевезень та оплата за послуги (п. 1, п. 5) узгоджуються в Заявках на перевезення, однак вищезазначений документ не подано до митного оформлення;
- банківські платіжні документи, що стосуються товару датовані 14.11.2023 та 10.11.2023, що передують виставленому рахунку-фактурі №255 від 16.11.2023;
- відповідно п. 1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.10.2023 №54-23 специфікація (Приложение №1) є невід`ємною частиною договору, однак документ не подано до митного оформлення;
- наданий прайс-лист датується 18.12.2023, що передує виставленому рахунку- фактурі №255 від 16.11.2023.
Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000821/2 від 19.12.2023 (а.с.62-63).
З графи 33 вказаного рішення слідує, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість визначено за резервним методом (стаття 64 МК України). Рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: товар №1 - за МД №UA100160/2023/239168 від 01.12.2023, де митна вартість товару становить 2,51 дол. США/кг, товар №2 - за МД №UA807200/2023/015552 від 06.11.2023, де митна вартість товару становить 2,51 дол. США/кг.
Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/033953, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів №1, №2 у зв`язку із відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари та неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митним органом, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України (а.с.65-67).
В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205140105931U3 від 19.12.2023 (а.с.58-61).
ФОП ОСОБА_1 надіслала Волинській митниці лист від 14.01.2024, зі змісту якого вбачається незгода із витребуванням додаткових документів з огляду на подання декларантом документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, а також позивач просила прийняти рішення про визнання митної вартості (а.с.69-71).
Проте листом від 31.01.2024 №7.3-2/7.3-15-02/14/1308 Волинська митниця повідомила позивача про те, що рішення №23UA205140105931U3 від 19.12.2023 не підлягає скасуванню (а.с.72-75).
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану у вказаній вище МД митну вартість товару, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №255 від 16.11.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) АА 0070013 від 16.11.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 10.11.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 14.11.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 21.11.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 54-23 від 03.10.2023; договір (контракт) про перевезення №15-11 від 15.11.2023; сертифікат про походження товару форми СТ-1 ТМ UA 379514406 від 16.11.2023; висновок про походження товару або акт експертизи походження товару від 15.12.2023; копія митної декларації країни відправлення 07218/161123/0013110 16.11.2023; митна декларація. за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA205140104853U0 15.12.2023.
Відповідно до положень частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.
Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Водночас повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Колегія суддів зауважує, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В оскаржуваному ж рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товару, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у цих рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Судом встановлено, що декларантом до митної декларації було надано рахунок-фактуру (інвойс), який є доказом здійснення операцій купівлі-продажу товарів, належать до групи документів, що є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.
Суд першої інстанції віно висновував що покликання відповідача на те, що відповідно рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.11.2023 №269 та договору (контракту) про перевезення від 15.11.2023 №15-11 постачальником послуг є ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО», що суперечить перевізнику, зазначеному в гр. 23 автотранспортної накладної від 16.11.2023 №АА 0070013 - bediroglu lojistik є невірними з огляду на наступне.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.11.2023 №15-11 (а.с.27-30).
Відповідно до п. 2.1 договору « Експедитор зобов`язується від свого імені і за рахунок Замовника здійснювати організацію доставки вантажів у міжнародних та внутрішніх сполученнях власноруч або залучаючи для здійснення перевезень третю сторону на підставі договору перевезення, укладеного між Експедитором і третьою стороною. При цьому залишаючись відповідальним перед Замовником за їхні дії як за свої власні»
Листом №19 від 19.12.2023 ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» на адресу позивача скеровано пояснення та додаткові документи (а.с.26), які підтверджують правильність запису в гр. 23 автотранспортної накладної від 16.11.2023 №АА 0070013.
Крім того, сума затрат на транспортування митним органом під сумнів не ставилась.
23.12.2022 між підприємством MARCEM GLOBAL LOJISTIK SAN VE TIC LTD STI (виклонавець) та ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» (Експедитор) укладено контракт 33/12/2022/1/22 (а. с. 31-33), відповідно до якого експедитор надає вантажі для перевезення транспортом виконавця, а виконавець виконує перевезення цих вантажів (пункт 1.2).
Отже, інформація про перевізника, зазначена в графі автотранспортної накладної, підтверджується вищевказаними документами.
Оплата позивачем послуг по перевезенню вантажу, підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 30.11.2023 № 4 (а.с.36).
Таким чином, зазначення в автотранспортній накладній перевізником підприємства, яке не є стороною договору на транспортно-експедиторське обслуговування, у цьому випадку не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства, і не може бути підставою для не визнання митної вартості товару та її коригування.
Що стосується доводів апелянта про те, що банківські платіжні документи, що стосуються товару датовані 14.11.2023 та 10.11.2023, що передують виставленому рахунку-фактурі №255 від 16.11.2023.
Оплата за товар проведена відповідно до контракту від 03.10.2023 № 54-23, додатку №1 (Приложение, спецификация) та проформи від 03.10.2023 № 54-23.
Листом від 14.01.2024 року митному органу надано пояснення . В платіжній інструкції в іноземній валюті № 11 та №12 чітко зазначено «Prepayment for confectionery products under the contract 54-23 date 03.10.2023.»
Суд першої інстанції вірно зауважив, що термін оплати жодним чином не стосується ціни товару і ніяким чином не впливає на складові митної вартості.
Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.
У Постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 200/6508/20-а Верховний Суд вказав: «Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про наявність підстав для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами мережі Інтернет, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників інформаційних ресурсів».
Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими, в розумінні хоча б одної із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зазначені висновки також випливають  з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Суд першої інстанції також вірно  вказав, що  за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у цьому випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару.
Отже, відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Колегія суддів зауважує, що ні в запиті про надання додаткових документів, ні в рішенні про коригування митної вартості, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості зазначеної у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувані рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає, тому рішення Волинської митниці №UA205140/2023/000821/2 від 19.12.2023 про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі №140/2475/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін