УХВАЛА
27 лютого 2025 року
м. Київ                                              
Справа № 990/42/25
Провадження № 11-48заі23
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гриціва М. І., 
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Єленіної Ж. М., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.
перевірила апеляційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії, і
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив (мова оригіналу): «зобов`язати Верховну Раду України внести зміни статті 36 частини 3. "Потерпілі мають право на лікування та реабілітацію у сфері охорони здоров`я в закладах охорони здоров`я, що проводяться відповідно до вимог законів України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» та «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я» . «шляхом вилучення частини цієї статті, а саме «що проводяться відповідно до вимог законів України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» та «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я»».
Свої доводи позивач мотивував тим, що правила частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції про те, що [щось] «… проводяться відповідно до вимог законів України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», фактично позбавляють його гарантованого державою Україна права на відшкодування шкоди, завданої професійним захворюванням, у вигляді права на безоплатне медикаментозне його відновлення. 
Касаційний адміністративний суду у складі Верховного Суду ухвалою від 06 лютого 2025 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відмовив у відкритті касаційного провадження, через те що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
ОСОБА_1 не погодився із цим рішенням суду і через підсистему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду засобами електронного зв`язку апеляційну скаргу.
Суддя Великої Палати ухвалою від 13 лютого 2025 року скаргу ОСОБА_1 залишив без руху та надав йому десятиденний строк для усунення її недоробків (недоліків) шляхом надання документа на підтвердження сплати судового збору.
На виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 надіслав заяву, в якій клопоче про звільнення від сплати судового збору. Підставами звільнення його від сплати цього платежу зазначає те, що його позов стосується позбавлення його - скаржника права на відшкодування шкоди за втрачене здоров`я внаслідок професійного захворювання, а тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) він звільнений від сплати судового збору. До заяви долучає витяг Закону № 3674-VI, який, на думку скаржника, підтверджує таке право. 
Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 20 лютого 2025 року продовжив залишення скарги без руху.
В ухвалі звернута увага на те, що скаржник повинен надати хоча би якийсь документ(и), які би свідчили про те, що за правилами пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI України він є саме тим позивачем, який звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Тобто, він мав, принаймні «контурно» окреслити, яким чином відмова законодавчого органу «… внести зміни…» до закону, на підставі яких, зокрема, позивач мав би право «на лікування та реабілітацію у сфері охорони здоров`я в закладах охорони здоров`я, що проводяться відповідно до вимог ряду названих ним законів України, та інші схожого змісту дії Верховної Ради України, є діяльністю, яка завдала шкоди позивачу, яким способом завдала; чи є і чому є вона (діяльність) умисною. 
Позивач мав обґрунтувати, чи шкода від професійного захворювання, яку він просить відшкодувати за рахунок відповідача, є реальною і чи перебуває вона в причинному зв`язку саме із законодавчою діяльністю (чи бездіяльністю) Верховної Ради України. 
Якщо вважає, що не повинен платити судового збору на названій ним підставі, мав послатися на конкретний закон або назвати юридичні передумови, які окремо встановлюють підстави для такого звільнення, або встановлюють і покладають на Верховну Раду України обов`язок відшкодувати шкоду, яку вона заподіяла каліцтвом особі, або спричиненням її смерті, або завданням іншої шкоди її здоров`ю.
Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 20 лютого 2025 року роз`яснив також, що в разі якщо ОСОБА_2 не усуне названі недоліки апеляційної скарги протягом установленого строку йому повернуть скаргу.
На усунення недоліків апелянт не надіслав документа про сплату судового збору та документів, які би описували його важкий (нелегкий) матеріальний стан настільки, щоб можна було наглядно переконатися в його неспроможності сплатити судовий збір за апеляційний перегляд судового рішення суду першої інстанції із заявленим спором про оскарження дій чи бездіяльності законодавчого органу держави. Не додав скаржник також документів, які би доводили, що оскарження актів рішень, дій чи бездіяльності Верховної Ради України є спором, який стосуються певних (персоналізованих) саме його (скаржника) або соціальних, або / та трудових, або / чи тільки сімейних, житлових прав, або вони (укази) спричинилися (перебували в причинному зв`язку) саме до заподіяння шкоди здоров`ю скаржника. 
Натомість письмово заявив, що відмовляється сплачувати судовий збір, оскільки звільнений від сплати цього платежу на підставі закону. 
У преамбулі Закону № 3674-VI мовиться, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
За статтею 1 Закону № 3674-VI під судовим збором розуміється збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 2 цього Закону платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
У статті 5 цього Закону передбачено категорію (коло) осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. До кола цих осіб скаржник ОСОБА_2 не входить.
Як уже згадувалося вище, за пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 3674-VI суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, а за частиною другою цієї самої статті - зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за умови підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
З аналізу наведених положень випливає, що за загальним правилом за подання заяв, скарг до суду кожен, хто їх подає, має сплатити судовий збір, за винятком платників, які звільнені від сплати на підставі закону, або існують умови, які суд може використати для відтермінування, розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати цього платежу.
З розуміння приписів статті 8 в системному зв`язку з правилами статей 1, 2 та 5 Закону № 3674-VI випливає, що суд правоможний застосувати відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати не тільки, коли є умови, випадки чи коло осіб, передбачені частиною першою статті 8, але також зважаючи на характер (правову природу) заявлених позовних вимог, їхню спрямованість та значимість для позивача (скаржника), неможливість захистити порушене право чи захиститися від посягання на певне благо не інакше, ніж тільки через суд, ступінь взаємозалежності захисту заявленого порушеного права чи свобод від матеріальної (фінансової) спроможності реалізувати захист порушеного права шляхом звернення до суду.
За подання цієї апеляційної скарги апелянт мав би сплатити судовий збір. На нього, як на платника судового збору, не поширюються пільги звільнення від сплати цього платежу.
Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутне матеріальне становище скаржника, що відповідно унеможливлює здійснити оплату судових витрат. Проте цих документів скаржник не надав.
Отож, з огляду на брак умов для звільнення від сплати судового збору, зокрема й на те, що скаржник не надав доказів неможливості сплати судового збору суду за розгляд його апеляційної скарги, підстав для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги нема.
Відповідно до частини п`ятої статті 298 КАС України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Оскільки ОСОБА_2 в установлений судом строк не усунув недоліків апеляційної скарги, тому апеляційна скарга відповідно до частини другої статті 298 та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України підлягає поверненню скаржнику.
Керуючись статтями 169, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії повернути скаржнику.
Направити учасникам справи копію цієї ухвали, а разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами - ОСОБА_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      М. І. Гриців
Судді:                                    О. О. Банасько                                           С. Ю. Мартєв
О. Л. Булейко                                             С. О. Погрібний
Ю. Л. Власов                                              О. В. Ступак
І. А. Воробйова                                          І. В. Ткач
О. А. Губська                                              О. С. Ткачук
Ж. М. Єленіна                                            В. Ю. Уркевич
В. В. Король                                                Є. А. Усенко
О. В. Кривенда                                           Н. В. Шевцова
М. В. Мазур