П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4893/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Тарновецький І.І. 
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
13 січня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1.          Короткий зміст позовних вимог.
1.1           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. 
1.2          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні та виключенні з 01.02.2022 зі списків особового складу відповідач протиправно не провів усі необхідні розрахунки. Остаточний розрахунок з позивачем було здійснено лише 21.03.2024.
2.          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1          Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2022 №24 позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів грошового забезпечення з 01.02.2022.
2.2          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 560/13245/23 позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 по 01.02.2022, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
2.3          На виконання вказаного рішення суду військова частина провела розрахунок з позивачем 21.03.2024 у сумі 46357,15 грн.
2.4          Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду.
3.          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
3.2          Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм ст. 117 КЗпП України, у редакції Закону №2352-IX, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 32241,43 грн, які підлягають стягненню з відповідача. 
4.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1          Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.08.2024 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
4.2          Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення спору. 
4.3          Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
5.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
5.1          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року з Хмельницького окружного адміністративного суду витребувано адміністративну справу. 
5.2           02 жовтня 2024 року ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.
5.3          Представник відповідача ухвалу про відкриття апеляційного провадження отримав 04.10.2024 до електронного кабінету ЄСІТС. 
5.4          Позивач отримав копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження 09.10.2024 на вказаний ним номер телефону у застосунок Viber.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1.          Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах задоволених позовних вимог та доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1          Спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, тому суд приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - КЗпП України), як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби.
1.2          Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
1.3          Відповідно до ст.117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX (чинній з 19.07.2022) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
1.4          Отже, не проведення з вини уповноваженого органу розрахунку з працівником у строк передбачений ст.116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Тобто, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, зокрема, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати (індексації) і проведення цієї виплати.
1.5          Стаття 117 КЗпП України не визначає чітких критеріїв оцінки пропорційності розміру виплати за цією статтею. При цьому, Верховним Судом сформовано ряд правових позицій, які застосовують співмірність розміру виплат пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні за відсутності законодавчого врегулювання цього.
1.6          Предметом спору у справі є несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача та наявність підстав для виплати середнього заробітку за весь час затримки, як просить позивач.
1.7          Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц та у постановах Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 та від 28.01.2021 у справі №580/2427/19 застосовано критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України.
1.8          Відповідно до висновків Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22, у зв`язку з обмеженням законодавцем строку звернення до суду у таких спорах та можливістю отримання середнього заробітку шістьма місяцями, застосовувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц, на правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-IX, не є можливим.
1.9          Враховуючи постанову Верховного Суду у справі № 440/6856/22 від 06 грудня 2024 року, період з 19.07.2022 регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
1.10          Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем щодо задоволених позовних вимог, тому судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.
1.11          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням розміру середньоденного грошового забезпечення позивача та враховуючи положення статті 117 КЗпП, належною до стягнення є сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 32241,43 грн.
1.12          Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, та усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
2.          Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку.
2.2          Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.