ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 759/19971/20
провадження № 51-4808км24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
а також у режимі відеоконференції:
захисника                                                    ОСОБА_6 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016110200000309, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 289; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року  ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 289 (епізод № 3 від 23 січня 2017 року стосовно потерпілого ОСОБА_8 ); ч. 4 ст. 358 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даних кримінальних правопорушень.
Разом з цим, вказаним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 289; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України та призначено покарання за:
- ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 , призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу, початку строку відбування покарання, цивільних позовів, речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року вирок місцевого суду змінено.
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України скасовано, а кримінальне провадження у цій же частині закрито із підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.
В решті вирок Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Аргументуючи свої вимоги, зазначає, що апеляційний суд дійшов хибного висновку про наявність правових підстав для застосування у цьому кримінальному провадженні положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Зокрема, сторона обвинувачення наголошує на тому, що без уваги залишилися вимоги процесуального закону, відповідно до яких наведена норма КПК України не має зворотної дії в часі та застосовується лише до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після 16 березня 2018 року.
Оскільки досудове розслідування кримінального провадження № 12016110200000309 розпочато 31 січня 2016 року, то, на переконання прокурора, висновки апеляційного суду про закриття кримінального провадження є безпідставними.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила задовольнити касаційну скаргу на викладених у ній підставах.
Захисник  ОСОБА_6 вважав касаційну скаргу сторони обвинувачення необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а судове рішення без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, згідно зі ст. 438 КПК України, є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості й умотивованості судового рішення, вбачається, що: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаним вимогам закону оскаржувана прокурором ухвала апеляційного суду не відповідає.
З матеріалів кримінального провадження № 12016110200000309  вбачається, що вироком місцевого суду, ОСОБА_7 за скоєння одних злочинів - виправдано, а за скоєння ряду інших злочинів визнано винним та засуджено до покарання у виді позбавлення волі.
Сторона захисту і прокурор не погодилися із таким судовим рішенням і оскаржили його в апеляційному порядку. Окрім іншого, у поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 наголошував на тому, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки закінчився строк досудового розслідування.
Колегія суддів апеляційного суду прийшла до переконання про обґрунтованість такої вимоги сторони захисту та закрила кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Суд встановив, що за останнім інкримінованим епізодом ОСОБА_7 повідомлено про підозру 29 квітня 2020 року (у кримінальному провадженні № 12020100080001264, яке далі було об`єднано із первинним провадженням № 12016110200000309). У зв`язку із цим, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 12016110200000309 відповідно до положень ст. 219 КПК України, закінчився 29 червня 2020 року і до цієї дати досудове розслідування закінчене не було.
Також, апеляційний суд зважив на те, що злочини, передбачені ч. 3 ст. 289; ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358; ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України, за які ОСОБА_7 засуджений місцевим судом, вчинені ним в період із 21 травня 2018 року по 05 березня 2020 року, тобто після 16 березня 2018 року, тому вимоги про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягають до застосування у цьому провадженні.
Однак, такі висновки є передчасними з огляду на таке.
Законом України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон №2147) ч. 1 ст. 284 КПК України доповнено пунктом 10, відповідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2023 року (справа № 711/8244/18, провадження № 51-769кмо22) прийшла до висновку, що датою введення в дію положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є 16 березня 2018 року.
Також, при внесенні змін до кримінального процесуального закону, які стосувалися його доповнення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, законодавець чітко висловився стосовно того, що досліджувані положення КПК України не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 7 ст. 217 КПК України визначено, що днем початку досудового розслідування у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, є день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.
З матеріалів цього кримінального провадження вбачається, що:
- 31 січня 2016 року до ЄРДР за № 12016110200000309 і № 12016110200000310 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;
- 25 лютого 2016 року кримінальні провадження № 12016110200000309 і № 12016110200000310 об`єднано в одне кримінальне провадження якому присвоєно № 12016110200000309;
- 30 травня 2016 року до ЄРДР за № 12016110000000173, № 12016110000000174 і № 12016110000000175 було внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України;
- 30 травня 2016 року кримінальні провадження № 12016110200000309, № 12016110000000173, № 12016110000000174 і № 12016110000000175 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 12016110200000309;
- 24 січня 2017 року до ЄРДР за № 12017100010000529 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;
- 26 травня 2018 року кримінальні провадження № 12016110200000309 і № 12017100010000529 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 12016110200000309;
- 22 травня 2018 року до ЄРДР за № 12018100040004967 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України;
- 15 червня 2018 року до ЄРДР за № 12018100010005783 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;
- 10 серпня 2018 року кримінальні провадження № 12018100040004967 і № 12018100010005783 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 12018100040004967;
- 16 серпня 2018 року до ЄРДР за № 12019100010006920 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України;
- 26 вересня 2019 року до ЄРДР за № 12019100010008121 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України;
- 01 січня 2020 року до ЄРДР за № 12020100020000007 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України;
- 21 січня 2020 року до ЄРДР за № 12020100050000462 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України;
- 29 лютого 2020 року до ЄРДР за № 12020100020001415 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України;
- 03 березня 2020 року до ЄРДР за № 12020100080001264 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України;
- 08 травня 2020 року кримінальні провадження № 12016110200000309, № 12018100040004967, № 12019100010006920, № 12019100010008121, № 12020100020000007, № 12020100050000462, № 12020100020001415, № 12018100010001264 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 12016110200000309;
- 16 вересня 2020 року до ЄРДР за № 120201000800003842, № 120201000800003848,№ 120201000800003849 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України;
- 16 вересня 2020 року кримінальні провадження № 12016110200000309 120201000800003842, № 120201000800003848, № 120201000800003849 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 12016110200000309.
У визначенні того, чи застосовується п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у конкретному кримінальному провадженні ключову роль відіграє день початку досудового розслідування.
Оскільки за положеннями КПК України (ч. 1 і 2 ст. 214 та ч. 7 ст. 217) момент початку досудового розслідування щодо певного кримінального правопорушення співпадає з моментом внесення до ЄРДР відомостей, які можуть свідчити про цей злочин, то для вирішення питання щодо застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України слід виходити саме з дати початку досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження № 12016110200000309.
Таким чином, днем початку досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження № 12016110200000309 є 31 січня 2016 року.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа № 755/6898/21, провадження № 51-4645кмо23).
Натомість, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України і закриття цього провадження, апеляційний суд взяв до уваги не дату початку досудового розслідування, а період скоєння інкримінованих ОСОБА_7 злочинів і без урахування наведених правових позицій Верховного Суду, прийшов до передчасних висновків.
Крім цього, досліджуючи питання про завершення строку, визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, апеляційний суд залишив без уваги наступні обставини: 
- вперше у кримінальному провадженні № 12016110200000309 ОСОБА_7 було повідомлення про підозру 30 травня 2016 року; 
- 20 липня 2016 року та 27 вересня 2016 року прокурором приймалися рішення щодо продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12016110200000309 на 4 та 5 місяців відповідно;
- у кримінальному провадженні № 12016110200000309 приймалися рішення про його зупинення не тільки 08 травня 2020 року, а й 07 жовтня 2016 року та 26 травня 2018 року;
- 16 вересня 2020 року, після внесення відомостей до ЄРДР про нові злочини, які скоїв ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 12016110200000309;
-сторона захисту протягом певного строку ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження, а тому цей період за положеннями ст. 290 КПК України не включається у строк досудового розслідування. 
Неврахування наведених фактичних даних цього кримінального провадження, свідчить про передчасність висновків апеляційного суду про те, що визначення двомісячного строку за п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України у справі щодо  ОСОБА_7 слід рахувати з 29 квітня 2020 року (дати повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 12020100080001264, яке було об`єднано із первинним провадженням № 12016110200000309) і такий строк сплинув саме 26 червня 2020 року.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що допущені порушення у цьому провадженні є істотними і такими, що перешкодили апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Під час нового розгляду кримінального провадження апеляційному суду необхідно врахувати викладене, провести судовий розгляд справи з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і правових позицій об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що відображені у постановах від 11 вересня 2023 року (справа № 711/8244/18, провадження № 51-769кмо22) та від 07 жовтня 2024 року (справа № 755/6898/21, провадження № 51-4645кмо23), і з дотриманням положень Глави 31 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року щодо  ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_9                                       ОСОБА_2                                ОСОБА_3