ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1412/25 Справа № 215/4475/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року                                         м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді                 Агєєва О.В.,
суддів:         Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу №215/4475/24 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради про стягнення заборгованості з заробітної плати працівнику, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Демиденко Ю.Ю., -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року  представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до КНП «Криворізької міської лікарні №7» КМР. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що працює в КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР на посаді сестра медична палати терапевтичного відділення. Щомісяця відповідач здійснював позивачу нарахування сум заробітної плати та за наявності коштів виплачував її, однак, починаючи з другої половини лютого 2023 року, фактична виплата заробітної плати не здійснювалась. В подальшому, відповідачем за період 01.02.2023 по 31.05.2023 була здійснена часткова виплата заробітної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 46 509,31 грн., яку позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР на її користь.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року позов  ОСОБА_1  задоволено частково - стягнуто з КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР на користь ОСОБА_1  26 522,96 грн. невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.2023р. по 31.05.2023р. включно.Стягнуто з відповідача 1 211,20 грн. судового збору на користь держави. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, та ухвалити в цій частині нове рішення, про стягнення всіх сум, заявлених позивачем ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівнику належить право отримання, а роботодавцю - зобов`язання з виплати на користь працівника суми заробітної плати за виконану роботу. Згідно даних, зазначених відповідачем у довідці від 08 серпня 2023 року №2119, адміністрація КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР повідомляє, що станом на 30 червня 2023 року існує борг з виплати заробітної плати перед працівниками підприємства за 2 половину лютого 2023 року, березень, квітень та другу половину травня 2023 року.
Заборгованість на 08 липня 2024 року по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_1 становить 46 509,31 грн., у тому числі за 2 половину лютого 2023 року - 6 919,74 грн., за березень 2023 року - 14 386,94 грн., за квітень 2023 року - 14 364,47 грн., за травень 2023 року - 5 977,31 грн. (першу половину травня 2023 року (аванс) виплачено в повному обсязі в сумі 2370,19 грн.), за червень 2023 року – 4 860,85 грн. (першу половину червня 2023 року (аванс) виплачено в повному обсязі в сумі 5 281,08 грн.).
Отже, загалом заборгованість відповідача перед позивачем у розрізі невиплаченої зарплати становить 46 509,31 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі складає 46 509,31 грн., що є меншим тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді сестра медична палати терапевтичного відділення в КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР (а.с.7, 8, 9, 61).
15.02.2023 між відповідачем КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР та Національною службою здоров`я України укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1844-Е123-Р000 яким передбачено забезпечувати виплату заробітної плати у розмірі не меншому, ніж 20 000 грн. для лікарів та 13 500 грн. для фахівців.
Статтею 43 Конституції України визначено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Наказом в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023 на період дії воєнного стану, зупинена вимога Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства. З 01.05.2023 встановлено працівникам посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» (а.с.37).
Згідно ч.3 ст.32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших, працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Відповідно до ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

З наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023, вбачається істотна зміна умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці, яка настала з 01.05.2023 (а.с.37).

Відповідно до п.1.4 Розділу 1 Статуту КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, засновником підприємства та власником його майна є Криворізька міська територіальна громада в особі Криворізької міської ради.
Згідно п.10.3, 10.4 Розділу 10 Статуту КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, контроль за фінансово-господарською діяльністю Підприємства здійснюють відповідні державні органи в межах визначених повноважень та встановленого чинним законодавством України порядку. Власник має право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності Підприємства. Підприємство подає уповноваженому органу управління за його вимогою звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської діяльності.

Листом Відділу внутрішнього аудиту апарату міської ради виконкому Криворізької міської ради №11/01-04-17/129 від 29.06.2023, у зв`язку з проведеною позаплановою перевіркою фінансово-господарської діяльності КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, в.о. директору підприємства рекомендовано зокрема відповідним наказом по лікарні привести розмір оплати праці працівників відповідно до вимог діючого законодавства (п.п.4 п.1 Постанови КМУ №28 від 13.01.2023 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я»), п.п.9 п.1 Додатку №3 до Договору з НСЗУ №1844-Е123-Р000 від 15.02.2023, а саме: в межах граничного фонду витрат на оплату праці (з нарахуваннями на неї) – 85% від усіх надходжень з урахуванням грошових залишків щомісяця.
Як видно із змісту наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023, підставами зміни істотних умов праці, а саме зменшення розміру заробітної плати стало те, що витрати підприємства на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць перевищують 85% отриманих у поточному місяці від НСЗУ грошових коштів з урахуванням накопичених залишків, але вказані обставини були встановлені Відділом внутрішнього аудиту апарату міської ради і виконкому Криворізької міської ради лише в червні 2023 року за результатами проведеної позаплановою перевіркою фінансово-господарської діяльності КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР.

Наказ №209 від 27.04.2023 був прийнятий до проведеної перевірки фінансової діяльності підприємства, що також підтверджується листом №11/01-04-17/129 від 29.06.2023.
Наказом в.о. КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №269 від 04.08.2023 здійснено перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати працівникам КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 в межах граничного фонду витрат на оплату праці (з нарахуваннями на неї) відповідно до п.п.4 п.1 Постанови КМУ №28 від 13.01.2023, забезпечивши мінімальні гарантії щодо умов оплати праці.

Згідно довідки про доходи №858 від 15.08.2024 (а.с.61) позивачу ОСОБА_1 за працю на посаді сестра медична палати терапевтичного відділення в КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР за період з 01.02.2023 по 01.06.2023 були нараховані та виплачені наступні суми:
- за лютий 2023 року належало до виплати до проведення аудиту – 14368,47 грн., належало до виплати згідно наказу №269 – 7448,72 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 7448,72 грн.;
- за березень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту – 14386,94 грн., належало до виплати згідно наказу №269 – 5840,21 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5840,21 грн.;
- за квітень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту – 14364,47 грн., належало до виплати згідно наказу №269 – 5831,33 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5831,33 грн.;
- за травень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту – 8347,50 грн., належало до виплати згідно наказу №269 – 5824,16 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5824,16 грн.
- за червень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту – 10141,93 грн., належало до виплати згідно наказу №269 – 10141,93 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 10141,93 грн.
Різниця між заробітною платою нарахованою до виплати до проведення аудиту та фактично виплаченою становить 26 522,96 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що здійснений відповідачем перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01.02.2023 по 30.06.2023 є незаконним, оскільки прямо суперечить ст.58 Конституції України.

Апеляційний суд не може повністю погодитися з таким висновком суду та зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків.
Згідно ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно ст.ст.21, 43 Конституції України, ст.ст.94, 115 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці», кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Постановою Кабінету Міністрів України №28 від 13 січня 2023 року встановлено в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці в межах фонду оплати праці на рівні не менше 20 000 гривень для працівників, які займають лікарські посади (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я та 13 500 гривень для працівників, які займають посади, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів), у тому числі з дотриманням гарантій щодо мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2023 року між Комунальним некомерційним підприємством «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради та Національною службою здоров`я України укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1844-Е123-Р000, яким передбачено забезпечувати виплату заробітної плати у розмірі не меншому, ніж 20 000 гривень для лікарів та 13 500 гривень для фахівців.

Статтею 43 Конституції України визначено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно ч.2 ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Наказом в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради №209 від 27 квітня 2023 року, на період дії воєнного стану, зупинена вимога Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства. З 01 травня 2023 року встановлено працівникам посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше, ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05 жовтня 2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення».

Згідно ч.3 ст.32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Відповідно ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Згідно наказу в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради №209 від 27 квітня 2023 року, істотна зміна умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці відбулось з 01 травня 2023 року, тобто повідомлення працівника про зміну таких умов повинно здійснитись до 01 травня 2023 року.
Всупереч вимогам ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідачем не надано жодних доказів про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради №209 від 27 квітня 2023 року, яким були істотно змінені умови її праці. Вказаний факт, також не спростований відповідачем.

Відповідно п.1.4 Розділу 1 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради, засновником підприємства та власником його майна є Криворізька міська територіальна громада в особі Криворізької міської ради (а.с.39).
Згідно п.10.3, 10.4 Розділу 10 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради, контроль за фінансово-господарською діяльністю Підприємства здійснюють відповідні державні органи в межах їхніх повноважень та встановленого чинним законодавством України порядку. Власник має право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності Підприємства. Підприємство подає уповноваженому органу управління за його вимогою звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської діяльності.

Листом Відділу внутрішнього аудиту апарату міської ради виконкому Криворізької міської ради №11/01-04-17/129 від 29 червня 2023 року, у зв`язку з проведеною позаплановою перевіркою фінансово-господарської діяльності Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради, в.о. директору підприємства рекомендовано зокрема відповідним наказом по лікарні привести розмір оплати праці працівників відповідно до вимог діючого законодавства (п.п.4 п.1 Постанови КМУ №28 від 13 січня 2023 року «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я»), п.п.9 п.1 Додатку №3 до Договору з НСЗУ №1844-Е123-Р000 від 15 лютого 2023, а саме: в межах граничного фонду витрат на оплату праці (з нарахуваннями на неї) – 85% від усіх надходжень з урахуванням грошових залишків щомісяця).
Відповідно наказу в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради №209 від 27 квітня 2023 року, підставами зміни істотних умов праці, а саме: зменшення розміру заробітної плати стало те, що витрати підприємства на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць перевищують 85% отриманих у поточному місяці від НСЗУ грошових коштів з урахуванням накопичених залишків, але вказані обставини були встановлені Відділом внутрішнього аудиту апарату міської ради і виконкому Криворізької міської ради лише в червні 2023 року за результатами проведеної позаплановою перевіркою фінансово-господарської діяльності Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради, тобто наказ №209 від 27 квітня 2023 року був прийнятий до проведеної перевірки фінансової діяльності підприємства, що підтверджується листом №11/01-04-17/129 від 29 червня 2023 року.
Наказом в.о. Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради №269 від 04 серпня 2023 року здійснено перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати працівникам Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2023 року в межах граничного фонду витрат на оплату праці (з нарахуваннями на неї) відповідно п.п.4 п.1 Постанови КМУ №28 від 13 січня 2023 року, забезпечивши мінімальні гарантії щодо умов оплати праці.
При цьому відповідачем не надано доказів про ознайомлення позивача ОСОБА_1 з даним наказом №269.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як видно із змісту відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив, що він своїм правом на зупинення на період воєнного стану дії окремих положень колективного договору, якими визначені посадові оклади працівників підприємства не скористався, а тому, оплата праці працівникам протягом січня – квітня 2023 року здійснювалась у повному обсязі за умовами колективного договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що здійснений відповідачем перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року є незаконним, оскільки, прямо суперечить ст.58 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення фактичного перерахування позивачу будь-яких сум заборгованості із заробітної плати, а саме: відомостей зарахувань заробітної плати та копій платіжних інструкцій про перерахування коштів. Колегія суддів не вважає довідку про доходи №858 від 15.08.2024 належним доказом нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 суми заборгованості за період з 01.02.2023 по 30.06.2023.
У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, яка підлягає задоволенню, про те що суд встановивши порушення відповідачем трудових прав позивача, задовольнив позовні вимоги частково, не маючи достовірних даних про оплату сум згідно наданого ним перерахунку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року включно.

Що ж стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Судом першої інстанції не було вирішено питання відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги.
Однак, заявлені вимоги щодо такого відшкодування не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже, цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Так, з опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися позивачу адвокатом та полягають у тому, що адвокат здійснив: усна консультація позивача в частині роз`яснення позивачу його прав на захист – 2 години * 1 000 грн. = 2 000 грн.; формування правової позиції стосовно порушених прав позивача – 1 година * 1 000 грн. = 1 000 грн.; складення позовної заяви про стягнення заборгованості з заробітної плати – 2 години * 1 000 грн. = 2 000 грн.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням наявності аналогічних справ, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшити їх розмір та вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року включно за роботу в КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР на посаді сестра медична палати терапевтичного відділення в розмірі 46 509,31 грн., у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру невиплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року включно, стягнутої з КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР на користь позивача ОСОБА_1 із збільшенням цього розміру з 26 522,96 грн. до 46 509,31 грн.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті при звернені до суду першої інстанції в розмірі 1 211,20 грн. та за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 816,80 грн., що разом складає 3 028 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року змінити в частині визначеного судом розміру невиплаченої заробітної плати, стягнутої з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 , за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року включно, збільшивши цей розмір з 26 522,96 грн. до 46 509 (сорок шість тисяч п`ятсот дев`ять) грн. 31 коп.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради в дохід держави судові витрати по справі в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: