ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року	Львів	Справа № 460/3896/24 пров. № А/857/14917/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                        Глушка І.В., Довгої О.І. 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року (суддя- Зозуля Д.П., ухвалене в м. Рівне) у справі №460/3896/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинення певних дій,-

                                                            ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області   в перерахунку пенсії №172750003982 від 29.03.2024, яким позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, на пенсію за віком, яка призначена відповідно до розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ; зобов`язання  Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області   перевести позивача з 21.03.2024 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи: на посадах, віднесених до категорій  посад державних службовців в органах місцевого самоврядування з 05.07.2001 по 10.11.2015; на посадах віднесених  до категорій  посад  державних службовців період строкової військової служби з 24.04.1980 по 12.05.1983, обчисливши пенсію як особі, яка станом на 01.05.2016 має стаж роботи на посаді, віднесеній до категорій посад державної служби більше 20 років, виходячи із 60 % усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках виданих Корецькою міською радою за №02-15/184 від 21.03.2024 (про складові заробітної плати для призначенні пенсії державної службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №02-15/183 від 21.03.2024 про складові заробітної  плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби,  і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.03.2024 №172750003982, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на інший вид пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 21.03.2024 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 26.09.2001 по 10.11.2015, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.03.2024 №0215/184 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 21.03.2024 №0215/183. В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав,  покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просять його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач 21.03.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з метою переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з відповідною заявою та доданими документами.
За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розглянувши заяву позивача прийняло оскаржуване  рішення від 29.03.2024 №172750003982, про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу". У зазначеному рішенні позивачу роз`яснено про те, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723 мають особи, які, зокрема, мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; на день набрання чинності законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. 
Позивач вважаючи таку відмову протиправною, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, звернувся з цим позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби визначені Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889-VIII), відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно пункту 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відтак, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 17 травня 2021 року у справі № 607/5615/17.
Механізм обчислення стажу державної служби визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Пунктом 6 вказаного Порядку визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.
Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.
Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, відповідно до пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно пункту 3 цього Порядку до стажу державної служби включається також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.
У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII закріплено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ).
Згідно статті 2 Закону № 2493-ІІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорії посад статтею 14 Закону № 2493-ІІІ.
Статтею 22 Закону № 2493-ІІІ врегульовано, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Як вбачається з записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 25.06.1980 позивач працював у період: 31.10.1989 - обраний головою виконкому Гвіздівської сільської ради народних депутатів (підстава внесення запису - рішення першої сесії 20 скликання сільської ради від 31.10.1984); 21.03.1990 - призначений головою Гвіздівської сільської ради народних депутатів (підстава внесення запису - рішення 1 сесії 21 скликання від 21.03.1990); 06.01.1991 - обраний головою Гвіздівської сільської ради народних депутатів (підстава внесення запису - рішення 4 сесії 21 скликання від 06.01.1991); 10.05.1994 - прийнято  присяга державного службовця; 20.05.1994 - присвоєно  10 ранг 5 категорія державного службовця (підстава внесення запису - розпорядження №34 від 20.05.1994); 10.02.1998 - присвоєно 9 ранг 5 категорія державного службовця (підстава внесення запису - розпорядження №13 від 10.02.1998); 08.04.1998 - обрано Гвіздівським сільським головою (підстава внесення запису - рішення 1 сесії 23 скликання від 08.04.1998); 26.09.2001 - прийняв присягу посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» присвоєно 9 ранг 5 категорія посад посадової особи місцевого самоврядування (підстава внесення запису - рішення 19 сесії 2 скликання від 26.09.2001). 09.04.2002 - обрано Гвіздівським сільським головою (підстава внесення запису - рішення 1 сесії 3 скликання від 09.04.2002); 18.02.2005 - присвоєно восьмий ранг четвертої категорії посад посадових осіб місцевого самоврядування (підстава внесення запису - рішення Гвіздівської сільської ради №182 чергової двадцятої сесії четвертого скликання від 18.02.2005); 12.04.2006 - обрано Гвіздівським сільським головою (підстава внесення запису - рішення 1 сесії 5 скликання від 12.04.2006); 12.11.2010 - обрано Гвіздівським сільським головою (підстава внесення запису - рішення 1 сесії 6 скликання від 12.11.2010); 01.01.2011 - присвоєно сьомий ранг четвертої категорії посад посадових осіб місцевого самоврядування (рішення сесії сільської ради №149 від 14.10.2011); 10.11.2015 - звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень пункт 1 статті 42 Загону України «про місцеве самоврядування в Україні» (підстава внесення запису - розпорядження сільського голови №02-06/17 від 10.11.2015).
Як вбачається з довідки Корецької міської ради Рівненської області від 21.03.2024 №02-15/185 стаж державної служби (служби на посадах в органах місцевого самоврядування) ОСОБА_1 становить за період з 31.10.1989 по 10.11.2015 - 26 років 10 днів.
Оскільки час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби, то правові підстави для неврахування до стажу державної служби періодів роботи позивача з 31.10.1989 по 10.11.2015 відсутні.
Приймаючи рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах місцевого самоврядування, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством. 
Відтак, рішення від 29.03.2024 №172750003982 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованим, протиправним, а тому таким, що підлягає скасуванню.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18, від 12 квітня 2021 року у справі №591/3924/16-а.
З урахуванням того, що вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, що загалом складає понад 20 років, та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.03.2024 №172750003982, яким позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, та відновленню порушеного права шляхом зобов`язання орган Пенсійного фонду перевести його з 21.03.2024 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 26.09.2001 по 10.11.2015.
Щодо обчислення пенсії колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 622 та згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з п. 3-1 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що пенсія позивачу відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" не призначалася, при цьому дотримані умови для призначення пенсії державного службовця. Тому суд зазначає, що право позивача на обчислення пенсії на умовах цього Порядку жодним чином не пов`язується із фактом звільнення з посади державної служби (посади в органах місцевого самоврядування, віднесеної до категорій посад державних службовців).
Згідно п. 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1993 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до статті 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - ст. 41 Закону №1058-IV.
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на інший вид пенсії мав не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому розмір пенсії позивача повинен визначатися в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю призначення пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, тобто лютий 2024 року.
Згідно довідки від 21.03.2024 №0215/183, виданої Корецькою міською радою Рівненської області, про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, яка видана для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» про те, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за лютий 2024 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії становили 11194,27 грн, з них: 3970,57 грн - надбавка за виконання особливо важкої роботи та 7223,70 грн  - премія місячна.
Згідно з довідкою від 21.03.2024 №0215/184, виданої Корецькою міською радою Рівненської області, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), заробітна плата позивача станом на 21.03.2024 становить 16520,00 грн, з яких: посадовий оклад - 11200,00 грн; надбавка за ранг (7 ранг) 600,00 грн; надбавка за вислугу років (40%)  (за стаж державної служби 26 років) 4720,00 грн.
Зазначені довідки відповідають формі довідок, затверджених постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на обчислення пенсії як особа, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках від 21.03.2024 №0215/183 та №0215/184, виданих Корецькою міською радою Рівненської області.
Разом з тим, при визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховую положення абз.1 п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Абзацом 14 п. 4.2 Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Суд першої інстанції також вірно зазначив, що дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача з 21.03.2024 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ та статті 37 Закону №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 26.09.2001 по 10.11.2015, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.03.2024 №0215/184 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 21.03.2024 №0215/183, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Тернопільській  області.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.
З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції підставно задоволено позов. 
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №460/3896/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга