Справа № 141/820/23
Провадження № 22-ц/801/271/2025
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2025 року	Справа № 141/820/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С., 
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виробничий кооператив приватних пайовиків «Золота Нива», 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Лавренчуком Андрієм Сергійовичем, на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Климчука С. В. в селищі Оратів, дата складення повного судового рішення 13 листопада 2024 року, - 
в с т а н о в и в :
В листопаді 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Панасюк Н. А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виробничий кооператив приватних пайовиків «Золота Нива», про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. 05 листопада 2024 року відмовившись від позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, просив витребувати земельну ділянку кадастровий номер 0523180400:05:006:0132 з чужого незаконного володіння відповідача (а. с. 23 – 24, т. 2).
Позов мотивований тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,1200 га, яка розташована на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0523180400:05:006:0132.
Спадкоємцями першої черги після його смерті були дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , які спадщину прийняли шляхом фактичного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не оформили її.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем першої черги після його смерті була його мати ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла шляхом фактичного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, до нотаріальної контори не зверталася.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після її смерті заведена спадкова справа спадкоємцем є її син позивач ОСОБА_1 , тобто має право на спадкування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_3 в силу ст.ст. 1218, 1268 ЦК України.
Однак, звернувшись до нотаріальної контори, він дізнався, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0523180400:05:006:0132 зареєстровано за іншою особою, а саме за відповідачем ОСОБА_2 на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року у справі № 141/495/16-ц, тому отримав постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 вересня 2022 року № 598/02-31 та № 599/02-31.
Позивач стверджує, що ОСОБА_2 набув земельну ділянку не у спосіб, встановлений законом, так як він не є спадкоємцем ОСОБА_3 .
Посилаючись на те, що він є власником спадкового майна після смерті спадкодавців з часу її відкриття, позивач просив суд витребувати земельну ділянку кадастровий номер 0523180400:05:006:0132 з чужого незаконного володіння відповідача.
Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року позов задоволено:
- витребувано земельну ділянку площею 1,12 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0523180400:05:006:0132, з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три тривні 60 копійок).
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що витребування спірного майна на користь позивача у цій справі за установлених фактичних обставин містить легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, оскільки позивача з порушенням вимог закону, було позбавлено права власності на спадкове майно, яке належало його померлій матері.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач як власник спірного спадкового майна, який прийняв спадщину після смерті своєї матері у 2012 році в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України як спадкоємець першої черги, був позбавлений права володіння та вільного користування ним на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 червня 2016 року по справі № 141/495/15-ц. 
Стосовно обрахунку початку перебігу строку позовної давності у спадкових правовідносинах, суд першої інстанції зазначив, що початок строку позовної давності слід рахувати з дня, коли позивачу достеменно стало відомо про існування рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року у справі № 141/495/15-ц , а саме після звернення до нотаріуса у 2022 році, підтвердженням чого є постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 598/02-31 та № 599/02-31, а тому звернувшись із цим позовом 07 листопада 2023 року, позивач не пропустив строк позовної давності.
Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Лавренчука А. С., 11 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_2 набув право власності на спірну земельну ділянку згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року у цивільній справі № 141/495/15-ц, яке набрало законної сили 16 червня 2015 року. Розглядаючи справу,суд першої інстанції невірно застосував приписи частини 5 статті 82 ЦПК України, яка дозволяє спростовувати або встановити по іншому обставини, встановлені при розгляді іншої справи, оскільки зазначене право стосується лише обставин справи, однак не дозволяє не приймати до уваги рішення суду в іншій справі, яке набуло законної сили. Натомість суд вдався до критики та аналізу рішення Оратівського районного суду від 04 червня 2015 року, перебравши на себе повноваження суду апеляційної інстанції.
Також зауважує, що суд невірно обрахував строк позовної давності, адже позивач 16 липня 2018 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а 20 березня 2019 року отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно (іншу земельну ділянку), а тому позивачу ще у 2018 році мало бути відомо про обсяг спадкового майна, на яке він претендує, однак звернувся із позовом він лише 07 листопада 2023 року, тобто після спливу трьох річного строку позовної давності. 
Відзив від інших учасників справи, впродовж встановленого апеляційним судом строку, на адресу апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Лавренчук підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Представник позивача адвокат Панасюк Н. А. заперечила проти апеляційної скарги просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виробничий кооператив приватних пайовиків «Золота Нива»в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення не відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації смертей 18.05.2008 зроблено актовий запис за № 06 (а.с. 15, том 1);
- згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 74975107 від 01.12.2023, спадкова справа після смерті  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не заводилась (а. с. 85, том 1);
- відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації смертей 21 серпня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 10. Місце смерті: Україна, Вінницька область, Оратівський район, село Балабанівка (а.с. 14, том 1);
- згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74975124 від 01.12.2023, спадкова справа після смерті  ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , не заводилась (а.с. 83, том 1);
- згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , про що 17.01.2012 зроблено відповідний актовий запис за № 01 Місце смерті: Україна, Вінницька область, Оратівський район, село Балабанівка (а. с. 13, том 1);
-відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 52625922 від 16 липня 2018, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 заведена 16 липня 2018 року у приватного нотаріуса Оратівського районного нотаріального округу Дронової В.О., номер у нотаріуса 55/2018, номер у Спадковому реєстрі 62710227 (а.с. 61, том 1);
- згідно інформації з погосподарської книги Балабанівської сільської ради за 2006-2010 роки (том 1, с. Балабанівка) у домогосподарстві, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_3 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_9 , у графі «відмітки про членів домогосподарства, що зовсім вибули з нього» зазначено «помер, акт. зап. № 6 від 17.05.08»; ОСОБА_4 , дружина, ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_5 , син, ІНФОРМАЦІЯ_11 , у графі «відмітки про членів домогосподарства, що зовсім вибули з нього» зазначено «помер, акт. зап. № 10 від 21.08.08»; ОСОБА_1 , син, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 221-222, том 1); ця інформація підтверджується також довідками Балабанівського старостинського округу (а.с. 24 – 25, т. 1);
- згідно з інформації з погосподарської книги Балабанівської сільської ради № 1 за 2011-2015 роки у домогосподарстві, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , номер об`єкта по господарського обліку 0077, були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , голова домогосподарства, у графі «відмітка про повне вибуття» зазначено «померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , св-во про смерть НОМЕР_3 , вид. Балаб с/р 17.01.2012 р.»; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син (а.с. 227 – 228, т. 1);
- згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 410572, виданого 31 січня 2008 року Оратівською райдержадміністрацією та Оратівським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 1,1200 га, яка розташована на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 0523180400:05:006:0132 (а.с. 18, том. 1);
- згідно свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_4 , виданого 02.11.2024 Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , у графі «Батько» зазначено « ОСОБА_6 », у графі «Мати» зазначено « ОСОБА_7 » (а.с. 28, том 2);
- відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, 11.10.2013 було зареєстровано в Реєстрі актовий запис про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (актовий запис № 2, складений 08.11.2004 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис поновлено). У графі «Відомості про батька» зазначено: ОСОБА_3 , у графі «Відомості про матір» зазначено: ОСОБА_7 (а.с. 29, том 2);
- відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , одружились 15.10.2004, про що в книзі реєстрацій актів про одруження 15.10.2005 зроблено запис за № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 » (а.с. 31, том 2);
- згідно довідки № 121/08.00.07-10, виданої 30.08.2024 виконкомом Оратівської селищної ради Балабанівського старостинського округу Вінницького району Вінницької області (яка надана суду відповідачем в судовому засіданні 05.11.2024), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрований та проживав із 17 лютого 2005 року на території Балабанівського старостинського округу за адресою АДРЕСА_3 , а із 2007 року фактично проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 34, том 2);
- 16 липня 2018 року за заявою ОСОБА_9 про прийняття спадщини було заведено спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с. 50 – 78, т.1);
- 20.03.2019 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 , а саме земельної ділянки площею 2,7932 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коритнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 76, том, 1);
- постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. № 598/02-31 від 15.09.2022 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку (1/2) земельної ділянки площею 1,1200 га (кадастровий номер 0523180400:05:006:0132), розташованої на території Балабанівської сільської ради Вінницького (колишнього Оратівського) району Вінницької області, належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД 410572, спадкоємцем якого на частку була його дружина ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав (а.с.16, т.1);
- постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. № 599/02-31 від 15.09.2022 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку (1/2) земельної ділянки площею 1,1200 га (кадастровий номер0523180400:05:006:0132), розташованої на території Балабанівської сільської ради Вінницького (колишнього Оратівського) району Вінницької області, належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД 410572, спадкоємцем якого на частку був його син ОСОБА_5 , який спадщину прийняв, але не оформив спадкові права, спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав (а. с. 17, т.1);
- рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 04.06.2015 встановлено що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 в с. Підвисоке Оратівського району Вінницької області, був двоюрідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області та жителю с. Оратів Оратівського району Вінницької області; визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку площею 1,1200 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №410572 виданого 31.01.2008 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області, розташовану на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с. 19 – 23, т.1);
- відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 351636286, сформованої 24.10.2024, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,12 га, яка розташована на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0523180400:05:006:0132. Державну реєстрацію речового права (права власності) було проведено на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04.06.2015 у справі № 141/495/15-ц (а.с.26-27. т.1).
Між сторонами виник спір про витребування земельної ділянки спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину, від спадкоємця, за яким право власності на спадкове майно визнано рішенням суду.
Згідно частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частина перша та друга статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статі 1268 ЦК України).
В справі що розглядається встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який після своєї смерті заповіту не залишив.
Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,1200 га, яка розташована на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0523180400:05:006:0132.
Спадкоємцями першої черги після його смерті була дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , які згідно інформації з по господарських книг проживали разом зі спадкодавцем.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем після його смерті була мати ОСОБА_4 , яка з ним проживала на день смерті.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про прийняття спадщини після її смерті до нотаріуса яка заповіту також не залишила.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена 16 липня 2018 року за заявою ОСОБА_9 про прийняття спадщини (а. с. 50 – 78, т.1). ОСОБА_1 20.03.2019 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 , а саме земельної ділянки площею 2,7932 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коритнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.
Право власності на іншу земельну ділянку (яка належала ОСОБА_3 (кадастровий номер 0523180400:05:006:0132) та яку, як стверджує позивач, фактично успадкувала ОСОБА_4 , а відтак він має право на цю земельну ділянку) належить та зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04.06.2015 у справі № 141/495/15-ц.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Верховний Суд неодноразово та послідовно зауважував, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (Див. постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц, від 30 жовтня 2019 року справа № 289/1818/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду22 квітня 2024 року справа № 346/2744/21).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.
Постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного Суду від 22 березня 2023 року, справа № 463/6829/21-ц
Відповідно до частини першої, третьої статті 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
За змістом зазначених норм законодавства, право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.
Таким чином, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17 (провадження № 61-15559св18).
Правовідносини, пов`язані з відкриттям спадщини не пов`язані з правом власності особи на майно, адже громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а не на підставі її відкриття. (Постанова КЦС 05 березня 2020 року справа № 495/9579/16-ц ).
Згідно зі статтею 182 ЦК України (у редакції, чинній станом на 2012 рік) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині 1 статті 317 ЦК України, у тому числі й право володіння.
У період з 2012 по 2015 роки (тобто з моменту, з якого позивач вважає себе власником спірного майна і до моменту реєстрації права власності на це майно за відповідачем) законодавство, яке регулювало порядок оформлення речових прав на нерухоме майно, неодноразово змінювалось, проте зі збереженням законодавцем загальних вимог щодо обов`язковості здійснення державної реєстрації речового права, тобто визнання правопорядком, як завершальної стадії юридичного складу набуття особою права власності на нерухоме майно.
Отже, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Близький за змістом правовий висновок неодноразово сформульований Верховним Судом, зокрема в постановах від 27.06.2018 у справі №   921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі №   909/472/18, від 29.04.2020 у справі №   911/1455/19.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
В справі що розглядається відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку, зареєструвавши своє право власності у зв`язку із визнанням за ним такого права рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року у справі № 141/495/15-ц, яке набуло законної сили 16 червня 2015 року.
Натомість позивач, фактично прийнявши спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , не вчинив дій для реєстрації права власності за ним на прийняте у спадщину нерухоме майно.
Тобто в справі що розглядається виник спір між особою, яка зареєструвала право власності на спадкове майно на виконання рішення суду про визнання права власності на таке майно, та особою, яка прийняла спадщину так як проживала зі спадкодавцем на момент смерті.
Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до оспорювання права власності відповідача на спадкове майно: на спірну земельну ділянку з підстав незгоди з тим, що відповідач має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак таке його право підтверджено рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року у справі № 141/495/15-ц, яке набуло законної сили 16 червня 2015 року.
Тому без вирішення спору про наявність \відсутність права на спадкове майно як у відповідача, так і в позивача, тобто без оспорення права власності відповідача на земельну ділянку, набуту ним після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , цей спір вирішити неможливо.
Задоволення вимоги про витребування майна від відповідача є невірним способом захисту та не призведе до відновлення прав позивача, так як він набув право на спадкове майно, проте за відсутності державної реєстрації на нерухоме майно (земельну ділянку) не став правомочним власником. 
У позивача хоча й виникло, як він стверджує, право на спадщину, проте не виникло право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), як спадкове майно, так як він отримав свідоцтво про право на спірне спадкове майно, не зареєстрував право власності на нього, відтак обраний ним спосіб захисту (витребування майна від відповідача) є невірним способом захисту його порушеного права, адже лише власник, може висувати вимогу про усунення перешкод в користуванні власністю.
Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).
Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Отже, невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, надання йому переоцінки не у спосіб, визначений процесуальним законом, суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 638/643/17, від 18 квітня 2019 року у справі № 808/2291/16, від 29 листопада 2019 року у справі № 805/5043/15-а.
Натомість, розглядаючи цю справу, суд першої інстанції вдався до переоцінки рішення Оратівського районного суду в справі № 141/495/15-ц (яким за відповідачем визнано право власності на спадкове майно), зазначив, що в справі відсутні належні докази, на підставі яких можливо встановити факт того, що ОСОБА_2 дійсно є спадкоємцем за законом (двоюрідним братом) на майно померлого ОСОБА_3 та, відповідно, прийняв спадщину в порядку, визначеному положеннями ст. 1268, 1270 ЦК України, про це не зазначено в рішенні суду.
Зіславшись на те, що відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, - суд першої інстанції припустився грубої помилки, застосовуючи цей припис закону, та вдався не до оцінки того чи іншого факту, а до оцінки вмотивованості рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04.06.2015 року в справі № 141/495/15-ц та вказав про відсутність у справі належних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 дійсно є спадкоємцем за законом (двоюрідним братом) на майно померлого ОСОБА_3 та прийняв спадщину. 
Право власності виникає за наявності певних юридичних фактів, які передбачені цивільним законодавством. Це можуть бути будь-які підстави, які не заборонено законом. У цивільному праві закріплено презумпцію правомірності набуття права власності. Усі підстави набуття права власності поділяються на первісні (право власності у суб`єкта виникає вперше) та похідні способи набуття права власності (зміна власника).
До похідних способів набуття права власності відноситься спадкування після смерті громадянина (ст. 1216 ЦК України).
За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється.
Тобто суд першої інстанції не лише не дотримався принципу обов`язковості судового рішення, яке набуло законної сили(стаття 18 ЦПК України), але й перебрав на себе повноваження судів вищих інстанцій по перевірці відповідності такого рішення вимогам закону, не зважив на те, що рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04.06.2015 року в справі № 141/495/15-ц – це не підстава виникнення права власності у відповідача ОСОБА_2 , а констатація його права.
Апеляційний суд ще раз наголошує, що право у відповідача ОСОБА_2 виникло на підставі норм права, що регулюють спадкові правовідносини та право на спадкове майно визнано за ним рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 04.06.2015 року в справі № 141/495/15-ц, яке набуло законної сили. 
Натомість суд першої інстанції при розгляді справи застосував приписи пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, яка регулює питання витребування майна власником від добросовісного набувача, який набув його за відплатним договором у особи, яке не мала права його відчужувати, про що набувач не знав та не міг знати. Ця норма матеріального права не підлягає до застосування в спірних правовідносинах у справі що розглядається.
Як уже зазначалося вище, у цій справі мова йде не про добру совість чи відсутність такої, а про спір між особою яка стверджує, що фактично прийняла спадщину (позивач) і особою, за якою зареєстровано право на спадкове майно на підставі визнання за ним права власності на нього рішенням суд (відповідач).
Тому без оспорення права на відповідне спадкове майно, вирішувати питання про витребування майна неможливо, така вимога позивача є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
За таких обставин доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а рішення суду слід скасувати як таке що постановлене без з`ясування суті спору, з невірним застосуванням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини, застосуванням норм права, які не регулюють дані правовідносини, що призвело до постановлення помилкового рішення у справі.
Тому за результатами розгляду справи слід постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив 1 610,40 грн судового збору (а. с. 85, т.2), які з урахування того, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Лавренчуком Андрієм Сергійовичем, задовольнити.
Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 610, 40 (одну тисячу шістсот десять гривень 40 к.) гривень понесених ним витрат у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач:  ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_5 ).
Відповідач:  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Виробничий кооператив «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота Нива» (вул. Центральна, с. Балабанівка Вінницького району Вінницької області, 22653).
Повне судове рішення складено 04 березня 2025 року.

Головуюча                                                  Т. М. Шемета

Судді:                                                 О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк