КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року                                                                                                        місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 754/14076/24
номер провадження: 33/824/763/2025
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гнатюк Тетяни Володимирівни, подану в інтересах  ОСОБА_1 , на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, адвокат Гнатюк Т.В. в інтересах  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у справі відсутні докази про зупинку поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . З відеозапису вбачається, що 08 вересня 2024 року о 12 год 34 хв. ОСОБА_1 знаходився на вулиці, транспортним засобом не керує, двигун автомобіля не працює, і коли працівник поліції до нього підійшов, то інший працівник поліції зазначив, що у останнього немає при собі водійського посвідчення. Підставами перевірки у ОСОБА_1 наявності водійського посвідчення було здійснення ним зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.11 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). При цьому, убачається, що станом на 12 год 40 хв. ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебуває, не рухається на ньому, двигун автомобіля не працює, факт зупинки ОСОБА_1 відсутній.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гнатюк Т.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, в тому, що він, у порушення вимог пункту 2.9 а) ПДР, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125329 від 08 вересня 2024 року, яким встановлено, що 08 вересня 2025 року о 12 год 40 хв. в місті Києві по вул. Електротехнічна, 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ARJL - 0258, що підтверджується тестом 3370, результат становить 0,78‰. Чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2);
- роздруківка тесту на алкоголь газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», прилад № ARJL - 0258, принтер №ARJK - 0462, згідно якого результат тестування ОСОБА_1 становить 0,78‰, який ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.5);
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано вказані вище результати алкотестера «Drager Alcotest 6820» - 0,78‰, а також факт згоди ОСОБА_1 з такими результатами (а.с.6);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 вересня 2024 року (а.с.7);
- розписка ОСОБА_2 , який у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , зобов`язався не допускати до керування ОСОБА_1 протягом 24 годин. Транспортний засіб «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 доставить до власного місця проживання (а.с.8);
- постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3007802 від 08 вересня 2024 року, згідно з якою водій ОСОБА_1 08 вересня 2024 року о 12 год 40 хв. у місті Києві по вул. Електротехнічна, 16, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.9);
- відеозаписи з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських (а.с.12).
У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року, суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати належність, допустимість та достовірність доказів, наведених в оскаржуваній постанові, на підставі яких суддя першої інстанції обґрунтовував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази про зупинку поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також те, що з наявного у справі  відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебуває, не рухається на ньому, двигун автомобіля не працює, факт зупинки ОСОБА_1 відсутній, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 08 вересня 2024 року за участю ОСОБА_1 .
Із вказаного відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. На відеозаписі зафіксовано, як він повідомляє працівникам поліції, що він взяв автомобіль у сина (12:37). Також ОСОБА_1 під час розмови з поліцейським повідомив, що залишив автомобіль на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, бо йому важко донести мішок (12:42). 
Крім того, той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується також постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3007802 від 08 вересня 2024 року, згідно з якою встановлено, що водій ОСОБА_1 08 вересня 2024 року о 12 год 40 хв. у місті Києві по вул. Електротехнічна, 16, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.9).
Матеріали справи не містять даних про те, що вказана постанова серії ЕНА №3007802 від 08 вересня 2024 року скасована і таких доказів сторона захисту суду не надала.  
Тому заперечення стороною захисту факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд оцінює критично, вважає їх маніпулятивними та спрямованими на бажання уникнути ним відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право на захист, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки з відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України (14:22). Більше того, ОСОБА_1 підтвердив факт роз`яснення йому прав, засвідчивши своїм підписом у     пункті 13 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125329 від 08 вересня 2024 року.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги про скасування постанови судді Деснянського районного міста Києва від 26 листопада 2024 року, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Гнатюк В.В., подана в інтересах ОСОБА_3 , підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуадвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни, подану в інтересах  ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                   С.М.Верланов