УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1300/24 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М. 
Номер провадження №33/4805/1545/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Барановського І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, який звернувся в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 31 серпня 2024 року о 01-20 год в селищі Черняхів по вул. Івана Франка, 40 керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження  огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку  водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Барановський І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що відеозапис не містить факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керування ОСОБА_1 . На думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки складений без участі ОСОБА_1 та не вручений йому під розписку. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, наданий медичним працівником мундштук не розпаковувався у його присутності, а також ОСОБА_1 не був проінформований про технічні характеристики пристрою, тому його відмова від проходження огляду була правомірною. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення – не доведена.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Барановського І.І., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, доходжу наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як  слідує  з  матеріалів  справи  ОСОБА_1 порушив пункт 2.5  Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до  ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 120413 від 31 серпня 2024 року; рапортом поліцейського СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ст.сержанта поліції Юрія Ігнатчука; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , від проходження огляду відмовився; висновком КНП Черняхівське ТМО від 31 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 , від проходження огляду відмовився; розпискою від 31 серпня 2024 року про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; довідкою поліцейського СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Карини Соловйової, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 14 грудня 2017 року; відеозаписами з реєстратора службового автомобіля та портативних нагрудних камер працівників поліції. 
Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції у службовому автомобілі після встановлення особи водія попередили його про безперервну відеофіксацію, виказали підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 відмовився, проте погодився їхати на огляд до медичного закладу. У КНП «Черняхівське ТМО» ОСОБА_1 роз`яснили порядок користування пристроєм газоаналізатором. Після кількох невдалих спроб продути прилад за бажанням водія медичний працівник приладнала новий розпакований мундштук, а ОСОБА_1 вийшов у коридор та ігнорував будь-які запитання лікаря, а також прохання поліцейського зайти до кабінету та пройти огляд, що лікар розцінив як відмову від проходження огляду та вказав у висновку. Далі водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про складення щодо нього постанови про порушення правил дорожнього руху та протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсторонено від керування транспортним засобом до повного витверезіння. Від підпису адміністративних матеріалів ОСОБА_1 відмовився.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який узгоджується з наданим відеозаписом, а доводи апеляційної скарги у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, у спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 заперечив порушення ним правил дорожнього руху, вказав, що ремені були пристебнутими, а сигнал повороту він вмикав. Отже, твердження скаржника, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом опосередковано спростовуються відеозаписами. Крім того, ніяких заперечень щодо не перебування його за кермом автомобіля під час оформлення адміністративних матеріалів від ОСОБА_1 не надходило. Разом з тим, протягом усього часу ОСОБА_1 намагався затягнути процес проходження огляду під різними приводами. Також вищевказаними відеозаписами підтверджені зовнішні ознаки перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. 
Доводи скаржника, що від проходження огляду у лікарні він не відмовлявся, спростовуються відеозаписами, оскільки працівники поліції використали всі можливі інструменти для спонукання водія у проходженні процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 надані вичерпні роз`яснення, що його пасивна поведінка буде розцінена як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Бажання ОСОБА_1 щодо розпаковки у його присутності нового мундштука було виконано, проте огляд він пройти відмовився. Інформацію про технічні характеристики наданого пристрою газоаналізатора він не запитував, хоча перед кожною спробою, працівник медичної установи показувала готовність пристрою до використання, тому доводи ОСОБА_1 у частині порушення працівниками поліції порядку використання технічного приладу є необґрунтованими та не узгоджуються із відеозаписами.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим,  що він дійсно мав ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та від проходження в медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Посилання в апеляційній скарзі на неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, у зв`язку з тим, що він складений працівниками поліції за відсутності водія та не надавався для ознайомлення, на думку суду, необґрунтовані. Хоча із наданих відеозаписів не можливо зробити однозначний висновок щодо присутності ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів, проте останній на камеру відмовився отримувати копії матеріалів та підписувати їх. Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення є лише одним із доказів, на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи, а згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Під час перегляду вказаного відеозапису апеляційним судом не встановлено будь-яких порушень з боку працівників поліції щодо ОСОБА_1  ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, якими закріплена процедура проведення огляду особи на стан сп`яніння.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП. 
Вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь