ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/5034/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2024 року (головуючий суддя Максименко Л.Я. ) 
в адміністративній справі №280/5034/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 30.05.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:   
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивачки періоди її трудової діяльності на посаді молодшої медичної сестри в Комунальному некомерційному підприємстві “Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги” Запорізької обласної ради з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 07.03.2024 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди її трудової діяльності на посаді молодшої медичної сестри в Комунальному некомерційному підприємстві “Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги” Запорізької обласної ради з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 07.03.2024 у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та провести перерахунок та виплату пенсії, з дати призначення пенсії, а саме з 26.06.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.          В обґрунтування позову зазначено, що позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій прохала зарахувати у подвійному розмірі періоди  роботи з 01.06.2011 по теперішній час на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) 2-го психіатричного чоловічого відділення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня», яка перейменована в Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради. Покликається на те, що  зі змісту листа відповідача № 4178-2568/Г-02/8-0800/24, їй стало відомо про відмову у зарахуванні їй подвійного стажу з 01.01.2004, як медичному працівнику, однак це суперечить статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, спеціальному законодавству, що регулює діяльність медичних працівників. Вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до її стажу роботи у подвійному розмірі роботу на посаді молодшої медичної сестри у психіатричному закладі.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  щодо  відмови  у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 12.09.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до стажу    роботи    у    подвійному розмірі  періодів її роботи з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 12.09.2023, з 26.06.2023, з урахуванням виплачених сум.         
В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачка має право на зарахування вказаних періодів роботи у КНП “Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги” ЗОР до пільгового стажу згідно ст. 60 Закону №1788-XII. Відтак, протиправними є дії відповідача щодо обрахунку стажу  роботи  позивачки у періоди її роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я (відділеннях) не у подвійному розмірі.
Водночас, згідно трудової книжки, 01.06.2011 позивачка прийнята на роботу, однак запис про звільнення відсутній. У довідці КНП “Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги” ЗОР від 12.09.2023 №364 зазначено, що позивачка працювала на вказаній посаді з 01.06.2011 по теперішній час, тобто по дату видачі довідки, якою є 12.09.2023. При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо подальших періодів роботи позивачки. Тому є обґрунтованими позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача  щодо  відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 12.09.2023 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачці із зарахуванням до стажу    роботи    у    подвійному розмірі  періодів її роботи з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 12.09.2023, з 26.06.2023 (дати призначення пенсії) з урахуванням виплачених сум.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Вказує, що період роботи після 01.01.2004 зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії в порядку і на умовах, передбачених Законом № 1058, саме на загальних умовах в одинарному розмірі. Таким чином, згідно до чинного законодавства, при призначенні пенсії позивачці за віком періоди роботи після 01.01.2004 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Законом України «Про пенсійне забезпечення» враховувався для визначення права на пенсію, але при обчисленні розміру пенсії враховується у одинарному розмірі. 
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2023 по справі № 280/5927/23 призначено з 26.06.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою щодо зарахування у подвійному розмірі періоду її роботи з 01.06.2011 по теперішній час на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) 2-го психіатричного чоловічого відділення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня», яка перейменована в Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради.
07.03.2024 Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №4178-2568/Г-02/8-0800/24, позивачці повідомлено, що пільговий стаж обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію на пільгових умовах та за вислугою років.
Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу її роботи періодів роботи на посаді молодшої медичної сестри з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 07.03.2024 у подвійному розмірі згідно ст. 60 ЗУ №1788-ХІІ.          Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року №1788-ХІІ та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №1058-ІV.
Приписами частини 1 статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 1058-ІV встановлено, що страховий стаж  період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому   державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
В силу ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, який набув чинності з  01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному  розмірі,  крім випадків, передбачених законом. 
Отже вказаним законом передбачено врахування страхового стажу в одинарному та в іншому розмірі.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу  роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.
Статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу    роботи  у    подвійному розмірі.
Таким чином, статтею 60 Закону України №1788-ХІІ передбачено, що у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу    роботи    у    подвійному розмірі.
Згідно статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, 
При цьому, порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року №637 затвердив “Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” (Порядок № 637).
Пунктом 1 цього Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 28.11.1990, довідки КНП “Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги” ЗОР від 12.09.2023 №364, позивачка з 01.06.2011 по дату видачі довідки працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) (молодший медичний персонал) 2-го психіатричного чоловічого відділення. 
У довідці також вказано, що позивачка з 03.06.2020 по 30.06.2022 знаходилася у відпустці без збереження заробітної плати, а у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та 6-ти років не перебувала.
Вказані обставини не оспорюються відповідачем.
Отже, з огляду на наведені вище норми, позивачка має право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі вказаних періодів роботи у КНП “Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги” ЗОР згідно ст. 60 Закону №1788-XII.
При цьому, доводи відповідача про те, що пільговий стаж позивачки за період  після 01.01.2004 року  не підлягає врахуванню в  подвійному розмірі  з підстав набрання чинності Законом України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд апеляційної інстанції спростовує з огляду на таке.
За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України    «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з п. 3 ст. 40 Закону України   "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа    після    призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу    після    призначення пенсії.
Прикінцевими положеннями Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України  "Про пенсійне забезпечення".
Вимогами п. 4 ст. 24 Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу    роботи    для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Крім того, редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час.
При цьому, стаття 24 Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.
Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV передбачено, що положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права за вислугою років.
Аналогічна правова позиція щодо зарахування стажу у  подвійному розмірі    викладена в постанові Верховного Суду від 04.12.2019    року    у справі № 689/872/17.
Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. 
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо обрахунку стажу  роботи  позивачки без подвійного розміру у періоди її роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я (відділеннях).     
Водночас, згідно наданої копії трудової книжки, 01.06.2011 позивачка прийнята на роботу, запис про звільнення відсутній. 
У довідці КНП “Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги” ЗОР від 12.09.2023 №364 зазначено, що позивачка працювала на вказаній посаді з 01.06.2011 по теперішній час, тобто по дату видачі довідки, якою є 12.09.2023. 
При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо подальших періодів роботи позивачки.   
З огляду на викладене, обґрунтованими є позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  щодо  відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 12.09.2023. 
Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачці із зарахуванням до стажу    роботи    у    подвійному розмірі  періодів її роботи з 01.06.2011 по 03.06.2020 та з 01.07.2020 по 12.09.2023, з 26.06.2023 (дати призначення пенсії) з урахуванням виплачених сум.
По суті рішення суду першої інстанції є правильним, однак колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в абзаці 2 сторінки 5 мотивувальної частини рішення зазначено: ОСОБА_2 , що не відповідає імені позивачки: ОСОБА_1 , вказане дає підстави для зміни мотивувальної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2024 року. 
          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, водночас вбачає підстави для зміни абзацу 2 сторінки 5 мотивувальної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2024 року та зазначення правильного імені позивачки ( ОСОБА_1 ) замість помилково зазначеного  ( ОСОБА_2 ). 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити частково. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2024  року – змінити.
В абзаці 2 сторінки 5 мотивувальної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2024 року замість помилково зазначеного  імені ОСОБА_2 зазначити правильне: ОСОБА_1 . 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 12.12.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова