УХВАЛА
Іменем України
10 березня 2025 року 
м. Київ
справа № 296/9122/24
провадження № 61-932ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є В., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, у якому просила суд:
визнати незаконним рішення, дії чи бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради, якими вчинено 10 випадків порушення цивільних прав ОСОБА_1 ; 
прийняти пояснення щодо розміру моральної шкоди та відшкодувати моральну шкоду за вчинення 10 випадків незаконних рішень, дій чи бездіяльності у розмірі 100 000,00 грн.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 
2024 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року, відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів.
Роз`яснено позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом.
17 січня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2025 року поновлено строк на касаційне оскарження судових рішень, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
У лютому 2025 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву на усунення недоліків касаційної скарги.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Суди встановили, що звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради порушив вимоги законодавства, про що, на її думку, свідчить невідповідність затвердженого плану зонування території від 04 квітня 2017 року № 579 району по АДРЕСА_1 генеральному плану міста Житомира від 30 листопада 2016 року № 454 району по АДРЕСА_1, так як на плані зонування відсутнє зазначення зон, які є в наявності на генеральному плані. Також ОСОБА_1 зазначала, що є невідповідність умовних призначень території в генеральному плані, оскільки умовне призначення території на плані зонування це зона мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови, а умовне призначення даної території на генеральному плані: території житлової багатоповерхової забудови; громадські центри (згідно з експлікації до генерального плану - це магазин, торгівельний комплекс « Острів », який працює 30 років); заклади освіти (згідно з експлікації до генерального плану - це дитячий дошкільний заклад, який працює 30 років); об`єкти транспорту (згідно з експлікації до генерального плану - це гаражі, які збудовані 30 років тому); садибна житлова забудова.
ОСОБА_1 вважала, що міська рада порушила законодавство такими своїми рішеннями: рішенням від 21 червня 2012 року № 400, яким надано дозвіл на розробку проєкту із землеустрою об`єктам транспорту (гаражі) на площі 1,20 га; рішенням від 28 травня 2003 року № 193, яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0903 га, за адресою: АДРЕСА_1 , під садівництво; рішенням від 28 травня 
2003 року № 193, яким передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,10000 га, під житлове будівництво, що за адресою: АДРЕСА_1 , однак дана територія вважається садибна.
Також вважала, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради порушує законодавство незаконною відмовою зазначити на плані зонування території фактичну забудову території АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , яка повністю забудована одноповерховими будівлями.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).
Пунктом 2 частини першої 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцева рада та її виконавчий комітет в межах своєї компетенції приймають рішення.
Положеннями статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
У частині першій статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень виконавчих органів місцевих рад належить підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, організація і здійснення землеустрою, погодження проєктів землеустрою.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 21 березня 2018 року в справі № 536/233/16-ц, від 03 жовтня 2018 року в справі № 820/4149/17, від 28 листопада 2018 року в справі № 820/4439/17 висловлювала правову позицію про те, що якщо особа звертається до відповідних органів місцевого самоврядування із заявами для отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції в сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України.
У постанові від 08 квітня 2020 року в справі № 180/1560/16-а (провадження №11-1123апп19) Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Відмовляючи в відкритті провадження в справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що під час вирішення судом позовних вимог передусім підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при здійсненні владних управлінських функцій, а саме невідповідність затвердженого плану зонування території та відмовою зазначити на плані зонування території фактичну забудову території. Таким чином, законність вказаних у позовній заяві дій Виконавчого комітету Житомирської міської ради підлягає перевірці адміністративним судом.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшли правильного висновку, що спір у справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Отже, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цими касаційними скаргами.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира 
від 04 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 12 листопада 2024 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної шкоди відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                   В. М. Коротун
 
Є. В. Коротенко
 
М. Є. Червинська