ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року          м.Дніпро         Справа №  904/2029/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.
при секретарі судового засідання: Карпенко А.С.

Представники сторін:
від скаржника: Пономаренко Дмитро Олександрович (поза межами приміщення суду) - від Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» - витяг з ЄДР 
від відповідача: Тер-Товмасян Юлія Геннадіївна (поза межами приміщення суду) - від Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» - адвокат, ордер серія АЕ №1333771 від 06.02.2025р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного промислового підприємства “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24 (суддя Ліпинський О.В.)
за позовом Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
до Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про визнання договору про надання послуг з перерозподілу (перекидання) водних ресурсів до Кресівського водосховища, укладеним в редакції проекту договору Позивача.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Державне промислове підприємство “Кривбаспромводопостачання” звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства “Кривбасводоканал”, за змістом якого просить суд визнати укладеним між сторонами договір на послуги з перерозподілу (перекидання) водних ресурсів до Кресівського водосховища в редакції Позивача.
Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що протоколом позачергового засідання Криворізької міської Комісії з питань техногенної безпеки та надзвичайних ситуації при виконкомі міської ради № 9 від 16.06.2023 року, з метою реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища, на Позивача покладено обов`язок привести у належний стан власні гідротехнічні споруди та забезпечити технічну можливість подачі (перекачування) води з Макортівського водосховища для її подальшого забору Відповідачем з Кресівського водосховища у обсязі не менше 5 млн. куб.м. на місяць. На виконання зазначеного рішення, з серпня 2023 року Позивач фактично надає послуги з розподілу (перекидання) водних ресурсів до Кресівського водосховища, чим забезпечує Відповідачеві можливості здійснення подальшого забору води та її перекачування для власних потреб у Південне водосховище.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року у справі № 904/2029/24 в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що в умовах реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища,  між сторонами відсутні правовідносини, зміст яких визначений частиною 3 статті 42 ВК України, для яких законом встановлено обов`язкове укладення договору.
За відсутності встановленої законом обов`язковості укладення договору для врегулювання взаємовідносин сторін, що склалися в рамках реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища, господарським судом визначено, що підстави для укладення спірного правочину за рішенням суду відсутні, в зв`язку із чим, судом відмовлено в задоволенні заявленого позову.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, через систему "Електронний суд", ДПП “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ”  подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Скаржник зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що дії відповідача із забору води з Кресівського водосховища не належать до спеціального водокористування, оскільки саме підприємство відповідача здійснює перекачування води з Кресівського до Південного водосховища, на підставі чого дійшов висновку, що ці дії відповідають терміну – перерозподіл водних ресурсів (ч. 3 ст. 48 ВК України).
Даний висновок не відповідає дійсності, оскільки відповідно до частини 3 статті 48 ВК України не належить до спеціального водокористування саме подача (перекачування) води водокористувача у маловодні регіони.
Позивач зауважує, що при реалізації альтернативної схеми наповнення Південного водосховища у частині «Кресівське водосховище – 33 канал – Південне водосховище», відповідач не здійснює подачу (перекачування) води іншим водокористувачам, оскільки об`єми забраної води використовуються виключно для його власних потреб у своїй господарській діяльності.  Крім того, відповідач здійснює забір води в джерела водопостачання (Кресівського водосховища), яке знаходиться у межах м. Кривого Рогу (маловодний регіон) та, яке наповнює підприємство Позивача за допомогою водогосподарських систем.
Таким чином, на переконання позивача, висновок суду першої інстанції у частині визначення дій відповідача із вилучення водних ресурсів з Кресівського водосховища таким, що не належать до спеціального водокористування, не відповідає дійсності.
За доводами скаржника, останній здійснює переміщення водних ресурсів з одного водного об`єкту (Макортівського водосховища) до іншого (Кресівського водосховища) в межах одного річкового басейну за допомогою водогосподарських систем (комплекс будівель та споруд Макортівського гідровузла), а також забезпечує утримання рівня води у Кресівському водосховищі, шляхом переміщення водних ресурсів до нього та утримання води у ньому за допомогою комплексу будівель та споруд Кресівської греблі.
Зазначені дії надають можливість первинному водокористувачу, в особі відповідача, здійснювати забір води власними пристроями (насосами) та вилучати воду з Кресівського водосховища для наповнення Південного водосховища, де розташований Радушанський водопровідний комплекс відповідача, за допомогою якого останній і здійснює виробництво питної води, як основний вид діяльності.
Апелянт зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства саме позивач здійснює перекидання води у маловодний регіон для єдиного водокористувача в особі відповідача, а отже відносини між сторонами врегульовані ст. 42 ВК України.
З огляду на вищевикладене, апелянт вважає за доцільне скасувати оскаржуване рішення у зв`язку з неповним встановленням обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідності висновків, викладених у ньому, обставинам справи, що в свою чергу зумовило неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

05.11.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яким останній заперечує проти задоволення позовних вимог Державного промислового підприємства «Кривбачпромводопостачання» на підставі наступного:
Відповідач зазначає, що за відсутності встановленої законом обов`зковості укладення договору для врегулювання взаємовідносин сторін, що склалися в рамках реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища, підстави для укладення спірного правочину за рішенням суд відсутні.
В процесі реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища за наступною послідовністю: Макортівське водосховище – річка Саксагань – Кресівське водосховище – 33 канал – Південне водосховище з боку позивача були вчинені заходи, які не підпадають під визначення «перерозподіл (перекидання) водних ресурсів у маловодні регіони», про що відповідач наголосив позивачу у листі №02-05/5239 від 10.04.2024, надісланому на адресу ДПП «КПВП№ у відповідь на його пропозицію укласти спірний Договір.
Відповідач стверджує, що саме він здійснив ряд невідкладних заходів на виконання розпорядчих актів органу місцевого самоврядування для реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища за наступною послідовністю: Макортівське водосховище – річка Саксагань – Кресівське водосховище – 33 канал – Південне водосховище.
Також, відповідачем зазначено, що КП «Кривбачводоканал» зді1йснює забір води відповідно до наявного дозволу на спеціальне водокористування саме з Південного водосховища, і не здійснює забір води з Кресівського водоcховища.
КП «Кривбасводоканал» не має водозабірних пристроїв/споруд на Кресівському водосховищ, не здійснює забір води з Кресівського водосховища, а здійснює забір води відповідно до наявного у підприємства дозволу на спеціальне водокористування з Південного водосховища, до якого вода потрапляє з Кресівського водосховища через 33 канал (у реверсному режимі) і саме з Південного водосховища Відповідач здійснює забір води в межах встановлених дозволом лімітів забору води для подальшого її використання в межах своєї господарської діяльності.
Надана Позивачем редакція спірного договору за предметом та істотними умовами (ціна, строк) не відповідає об`єктивним обставинам та не підтверджено факту надання послуг. На думку Відповідача, такі обставини означають, що законних підстав для відступлення від принципу свободи договору і примушення КП «Кривбасводоканал» до укладення спірного договору немає.
Відповідач звертає увагу, що Позивач неодноразово в своїх процесуальних документах по іншим господарським справам офіційно заявляв, що у зв`язку з підривом Греблі Каховської ГЕС 06.06.2023 року зупинив свою господарську діяльність з перекидання води до маловодних регіонів, отже таку діяльність не здійснював весь 2023 рік та ніби то частково відновив її у 2024 році.
На переконання відповідача, позивач жодним чином не міг здійснювати діяльність з перекидання води у маловодні регіони з 01.08.2023 року, як про це зазначено у п. 9.1 спірного договору, а отже умови спірного договору не відповідають фактичним обставинам справи та об`єктивній істині, а Позивач намагається ввести суд в оману, та фактично намагаючись в судовому порядку визнати факт здійснення ним господарської діяльності з перекидання води в маловодні регіони та надання послуг Відповідачу. Таким чином, стверджуючи про здійснення з 01.08.2023 року господарської діяльності з перерозподілу (перекидання) води, поведінка ДПП «КПВП» суперечить добросовісності, оскільки не відповідає попередній його поведінці та твердженням про припинення здійснення такої діяльності з червня 2023 року і до початку 2024 року в рамках позицій офіційних процесуальних документів. З наведених обставин висновується, що Позивач займає взаємовиключні позиції в залежності від вигідної для себе ситуації.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2024р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/2029/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного промислового підприємства “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
02.10.2024р. матеріали справи № 904/2029/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024 апеляційну скаргу Державного промислового підприємства “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24 залишено без руху, надавши апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 3633 грн. 60 коп. 
24.10.2024 на адресу Центрального апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд",  Державне промислове підприємство “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ”  подало заяву про усунення недоліків, а саме додано докази сплати судового збору.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного промислового підприємства “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 01.04.2025 об 11:30 годин. 
Оскільки на 01.04.2025р. призначене судове засідання не відбудеться через відпустку судді Дарміна М.О., ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2025 розгляд апеляційної скарги Державного промислового підприємства “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24 призначено в судове засідання на  18.02.2025 о 11:30 год.
13.02.2025р. в системі « Електронний суд» зареєстровано Додаткові пояснення апелянта по справі які не приймаються до уваги колегією суддів з огляду на наступне:  
Як зазначалося вище, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду   від 25.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №908/2029/24. 
Учасникам процесу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження запропоновано надати до суду: відзив на апеляційну скаргу; заперечення щодо заяв та клопотань, поданих разом з апеляційною скаргою; власні заяви, клопотання відповідно до ст. ст. 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази та обґрунтування щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції (копії вказаних документів у цей же строк направити іншим учасникам справи, докази чого надати суду).
Скаржнику, в свою чергу, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження було запропоновано надати до суду власні заяви, клопотання відповідно до ст. ст. 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази та обґрунтування щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції (копії вказаних документів у цей же строк направити іншим учасникам справи, докази чого надати суду).
У разі ненадання відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відсутність вказаних документів не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до Довідки Центрального апеляційного господарського суду про доставку електронного листа, ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 25.10.2024 по справі №904/2029/24 було доставлено сторонам по справі до їх електронних кабінетів – 25.10.2024 об 17:06.
Враховуючи вищевикладене та норми матеріального права, які регулюють порядок обчислення строків, строк сплив   04.11.2024.
Інститут подання  додаткових пояснень унормовано частиною 5 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Колегія суддів констатує, що з часу винесення ухвали   від 25.10.2024 у суду апеляційної інстанції не виникало будь-яких додаткових питань до сторін спору щодо обставин даної справи. 
Рішень щодо надання учасникам справи додаткового строку на подання будь-яких процесуальних документів судом апеляційної інстанції не приймалося.
В пунктах 20,21 постанови Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2018 року у справі     № 904/5995/16 викладено наступний правовий висновок:
20. Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
21. Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів констатує, що текст додаткових пояснень ДПП «Кривбаспромводопостачання» не містить звернень до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання пояснень.
Відповідно, відсутня процесуальна передумова для розгляду зазначених додаткових пояснень.
При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Поняття “справедливе правосуддя” в сучасному розумінні має два аспекти:
- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);
- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.
В аспекті зазначеного колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).
Відповідно, можливе прийняття судом апеляційної інстанції будь-яких додаткових заяв, клопотань, додаткових пояснень у поза визначений процесуальним законом спосіб призведе до  нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.
Вищенаведене дозволяє колегії суддів не приймати до уваги додаткові  пояснення по справі №904/2029/24, як такі, що подано у поза встановлений процесуальним законом спосіб.
18.02.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Як убачається з матеріалів справи, 16.03.2023 року Криворізька міська Комісія з питань техногенної безпеки та надзвичайних ситуації при виконкомі міської ради, в рамках ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, яка виникла в результаті руйнування гідротехнічної споруди Каховської ГЕС, що може мати наслідком повне припинення питного водопостачання для близько 400 тисяч мешканців міста, ухвалила рішення про вжиття КП «Кривбасводоканал та ДПП «Кривбаспромводопостачання» заходів щодо недопущення зниження експлуатаційного рівня води у джерелі питного водопостачання міста за рахунок впровадження альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища за наступною послідовністю: Макортівське водосховище – річка Саксагань – Кресівське водосховище – 33 канал – Південне водосховище.
Пунктом 3.1. Протоколу Комісії № 9 від 16.03.2023 року на ДПП «Кривбаспромводопостачання» покладено зобов`язання невідкладно вжити заходів щодо приведення в належний експлуатаційний стан гідротехнічні споруди, які задіяні в реалізації альтернативної моделі подачі води та знаходяться на балансі ДПП «Кривбаспромводопостачання», для забезпечення технічної можливості подачі (перекачування) води за рахунок Макортівського водосховища в обсязі не менше 5 млн. куб. м. на місяць.   
04.07.2023 року Відповідач звернувся до Позивача з листом № 03-50/8480, яким просив, з метою реалізації альтернативної моделі подачі води для поповнення Південного водосховища, забезпечити впровадження заходів щодо пропуску води по р. Інгулець, Карачунівське, Макортівське, Кресівське водосховища у відповідних обсягах в межах існуючих гідрологічних режимів або з розробкою нових.
Листом від 10.04.2024 року Відповідач відмовився від укладення зазначеного правочину та повернув його проект без підпису. Відмову в укладенні договору Відповідач обґрунтував тим, що згідно Протоколу Комісія з питань техногенної безпеки та надзвичайних ситуації при виконкомі міської ради, Позивача зобов`язано лише вжити заходи щодо приведення в належний експлуатаційний стан власні гідротехнічних споруд, які задіяні в реалізації альтернативної моделі подачі води, що не є тотожнім обов`язку надавати послуги з перекидання води до Кресівського водосховища. Крім того, Відповідач зазначив, що відкриття запірної арматури на напірній вежі у Макортівському водосховище не вважається перерозподілом (перекиданням) водних ресурсів, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість доводів відносно обов`язковості укладення сторонами спірного договору.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).
Відповідно до статей 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Загальний порядок укладання господарських договорів визначений ст.181 ГК України, за змістом якої господарський договір укладається в порядку, встановленому  Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 184 ГК України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами.
Порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст.187 ГК України та ст.649 ЦК України,  виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов.
Згідно ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Статтею 187 ГК України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.
Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ст. 188 Господарського кодексу України).
Частинами 1, 2  статті 16 ЦК України  кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до абзацу 11 частини другої  статті 20 ГК України  одним із способів захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів є  установлення, зміна чи припинення господарських правовідносин.
У спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір -  умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору (ч.9 ст. 238 ГПК України).
Отже, належним способом захисту прав суб`єктів господарювання є визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з ч. 1  ст.5 ГПК України  здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в рамках ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, яка виникла в результаті руйнування гідротехнічної споруди Каховської ГЕС, що може мати наслідком повне припинення питного водопостачання для близько 400 тисяч мешканців міста, 16.06.2023 Криворізька міська Комісія з питань техногенної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконакомі міської ради ухвалила рішення про вжиття КП «Кривбасводоканал та ДПП «Кривбаспромводопостачання» заходів щодо недопущення зниження експлуатаційного рівня води у джерелі питного водопостачання міста за рахунок впровадження альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища за наступною послідовністю: Макортівське водосховище – річка Саксагань – Кресівське водосховище – 33 канал – Південне водосховище.   
Відповідно до протокола №9 позачергового засідання Криворізької міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконкомі міської ради від 16.06.2023 року (а.с. 12-13), внаслідок російського терористичного акту, який було здійснено 06.06.2023 року було зруйновано дамбу та відбувається інтенсивна втрата води з Каховського водосховища. У листі ДПП «КПВП» від 16.06.2023 року №11/655 щодо розрахунку тривалості роботи Радушанського водопровідного комплексу після зупинки каналу Дніпро- Кривий Ріг зазначено, що можлива тривалість роботи даного комплексу становитиме 52,7 доби. З метою виконання комплексу правових заходів щодо безперервного забезпечення мешканців територіальної громади міста Кривого Рогу питним водопостачанням, регулювання соціально-економічних, організаційно- технічних, санітарно-гігієнічних та інших заходів, спрямованих на забезпечення техногенної та природної безпеки, проведення оцінки рівнів ризику на основі даних моніторингу, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з припиненням водопостачання, комісія вирішила:
п. 2 КП «Кривбасводоканал», ДПП «Кривбаспромводопостачання»:
2.1. в рамках ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, вжити заходів щодо недопущення зниження експлуатаційного рівня води у джерелі питного водопостачання міста за рахунок впровадження альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища, яке забезпечує близько 400 тисяч мешканців міста питною водою, за наступною послідовністю: Макортівське водосховище – річка Саксагань - Кресівське водосховище - 33 канал - Південне водосховище.
3. ДПП «Кривбаспромводопостачання»:
3.1. вжити заходів щодо приведення в належний експлуатаційний стан гідротехнічних споруд, які задіяні в реалізації альтернативної моделі подачі води та знаходиться на балансі ДПП «Кривбаспромводопостачання», для забезпечення технічної можливості подачі (перекачування) води за рахунок Макортівського водосховища в обсязі не менше 5 млн куб на місяць.
Таким чином, вказаним Протоколом №9 від 16.06.2023 року визначено перелік дій, які мало вчинити ДПП «Кривбаспромводопостачання» (Позивач) в рамках реалізації альтернативної моделі водопостачання води до Південного водосховища - привести в належний експлуатаційний стан гідротехнічні споруди, які задіяні в реалізації альтернативної моделі подачі води та знаходиться на балансі ДПП «Кривбаспромводопостачання», для забезпечення технічної можливості подачі (перекачування) води за рахунок Макортівського водосховища.
04.07.2023 року Відповідач звернувся до Позивача з листом № 03-50/8480, яким просив, з метою реалізації альтернативної моделі подачі води для поповнення Південного водосховища, забезпечити впровадження заходів щодо пропуску води по р. Інгулець, Карачунівське, Макортівське, Кресівське водосховища у відповідних обсягах в межах існуючих гідрологічних режимів або з розробкою нових.
04.04.2024 позивачем було направлено на даресу відповідача проект договору про надання послуг з перерозподілу (перекидання) водних ресурсів до Кресівського водосховища.
Згідно наданої відповідачем відповіді на пропозицію позивача укласти договір, відповідач зазначив, що в процесі реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища за наступною послідовністю: Макортівське водосховище - річка Саксагань - Кресівське водосховище - 33 канал – Південне водосховище з боку позивача були вчинені заходи, які не підпадають під визначення «перерозподіл (перекидання) водних ресурсів у маловодні регіони», у зв`язку з чим КП «Кривбасводоканал» було повернуто проект запропонованого позивачем договору про надання послуг з перекидання води до Кресівського водосховища без підпису (лист №02-05/5239 від 10.04.2024, а.с. 30).
В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на положення ст. 42 ВК України як на підставу для укладення спірного договору за рішенням суду.
Відповідно до частин 1-5 ст. 42 Водного кодексу України (в редакції Закону № 1726-IX від 08.09.2021, введеній в дію з 02.01.2022 року), водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.
Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними.
Первинні водокористувачі - це ті, які мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води, а також отримують воду з каналів зрошувальних і осушувальних систем, водосховищ, ставків, водогосподарських систем, каналів та водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів.
Забір та використання води первинними водокористувачами з каналів зрошувальних і осушувальних систем, водосховищ, ставків, водогосподарських систем, каналів та водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів здійснюються на платній основі на підставі договору з підприємствами, установами та організаціями, що забезпечують перерозподіл (перекидання) водних ресурсів, у тому числі в маловодні регіони, та за наявності дозволу на спеціальне водокористування. Укладення договору є обов`язковим.
Перелік підприємств, установ та організацій, що забезпечують перерозподіл (перекидання) водних ресурсів, у тому числі у маловодні регіони, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Зміст вищенаведеної статті свідчить, що для договірного врегулювання таких правовідносин  мають бути два контрагента, один з яких є первинним водокористувачем, який здійснює забір та використання води на підставі дозволу на спеціальне водокористування, а інший – спеціалізоване підприємство, що забезпечує перерозподіл (перекидання) водних ресурсів для їх забору первинним водокористувачем.
Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом доказування у даній справі є доведення обставин на підтвердження факту здійснення відповідачем забору та використання води із каналів зрошувальних і осушувальних систем, водосховищ, ставків, водогосподарських систем, каналів та водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів на підставі дозволу на спеціальне водокористування, а також здійснення позивачем, відповідно, господарської діяльності по забезпеченню перерозподілу (перекидання) цієї води у маловодні регіони для забору води відповідачем.
Господарським судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України № 524 від 30.05.1997 року затверджено перелік підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів, до якого  внесено підприємство Позивача.
Згідно зі статтею 1 ВК України наведено визначення основних термінів, що вживаються у цьому кодексі, зокрема:   
водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал (крім каналу на зрошувальних і осушувальних системах), а також водоносний горизонт);
водозабір - споруда або пристрій для забору води з водного об`єкта;
забір води - це вилучення води з водного об`єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них;
перерозподіл водних ресурсів - подача (перекачування) води з одного річкового басейну в інший або в межах одного річкового басейну для забезпечення потреб у водних ресурсах водокористувачів маловодних регіонів.
Статтею 42 ВК України визначено, що первинні водокористувачі - це ті, які мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води, а також отримують воду з каналів зрошувальних і осушувальних систем, водосховищ, ставків, водогосподарських систем, каналів та водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів.
Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач має дозвіл на спеціальне водокористування (№76/ДП/49д-22 від 01.08.2022), згідно якого здійснює діяльність з водокористування шляхом забору води з таких фактичних місць:
1. Забір води з Південного водосховища, розміщеного на базі балок Таранова, Чабанка в межах м. Кривий Ріг;
2. Забір води з Карачуновського водосховища, утвореного на злитті р. Інгулець, Бокова, Боковенька.
Статею 48 Водного кодексу України встановлено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.
З урахуванням вищенавденого, колегія суддів констатує, що КП «Кривбасводоканал» здійснює забір води відповідно до наявного дозволу на спеціальне водокористування саме з Південного водосховища. 
Разом з тим, факт включення Позивача до переліку підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів свідчить про можливість здійснення Державним промисловим підприємством «Кривбаспромводопостачання» такого виду господарської діяльності як «перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів» в розумінні ст. 42 ВК України. Однак, включення Позивача до вказаного Переліку не свідчить про фактичне надання Позивачем в даному конкретному випадку Відповідачу такого виду послуг.
Згідно умов запропонованого Позивачем Договору, Виконавець (ДПП «Кривбаспромводопостачання») здійснює перерозподіл (перекидання) води у Кресівське водосховище, чим надає можливість Замовнику (КП Кривбасводоканал») здійснювати забір води тимчасовою насосною станцією для забезпечення альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища за наступною послідовністю: Макортівське водосховище - річка Саксагань - Кресівське водосховище - 33 канал - Південне водосховище (п.1.1 договору).
Пунтом п. 1.2. договору встановлено, перерозподіл (перекидання) води у Кресівське водосховище здійснюється Виконавцем за допомогою власних гідроспоруд шляхом пропуску води з Макортівського водосховища.
З викладеного вбачається, що за умовами запропонованої Позивачем редакції Договору, ДПП «Кривбаспромводопостачання», за допомогою власних гідроспоруд здійснює пропуск води з Макортівського до Кресівського водосховища, а КП «Кривбасводоканал», у свою чергу, за допомогою тимчасової насосної станції має здійснювати перекачування води з Кресівського до Південного водосховища.
Відповідно, цією альтернативною схемою подачі води з Макортівського водосховища до Кресівського водосховища не задіяні саме канали та водогони, які є засобом перекидання води у маловодні регіони відповідно до постанови КМУ №524 від 30.05.1997 року. 
В умовах реалізації альтернативної моделі подачі води, Відповідач не здійснював би «забір води» з Кресівського водосховища, оскільки  «забором води» є її вилучення з водного об`єкта для використання. Фактично Відповідач здійснює перекачування води з Кресівського до Південного водосховища, що підпадає під визначення терміну - перерозподіл водних ресурсів, та не охоплюється  «спеціальне водокористування» в розумінні ч. 3 ст. 48 Водного кодексу України.
У свою чергу, здійснення Позивачем в рамках реалізації альтернативної моделі пропуску води з Макортівського до Кресівського водосховища через річку Саксагань, не підпадає під визначеня «перерозподіл водних ресурсів», оскільки в даному випадку Позивач не здійснює перекачування води каналами і водогонами. Зазначені дії Позивача відповідають визначенню – «пропуск води через гідровузли» (ч. 3 ст. 48 ВК України).
Відповідно, вжиття ДПП «Кривбаспромводопостачання» як балансоутримувачем гідроспоруд Макортівського водосховища певних заходів (відкриття запірної арматури на напірній вежі у Макортівському водосховищі) в межах цієї альтернативної схеми не підпадає під дію Постанови КМУ №524 від 30.05.1997 року, оскільки, як зазначалося вище, не є «перекиданням води у маловодні регіони» в розумінні вищенаведених  нормативно-правових актів.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в умовах реалізації альтернативної моделі подачі (перекачування) обсягу води для поповнення Південного водосховища, між сторонами відсутні правовідносини, зміст яких визначений частиною 3 статті 42 Водного кодексу України, для яких законом встановлено обов`язкове укладення договору.
На підставі вищенаведеного та враховуючи відсутність  встановленої законом обов`язковості укладення договору для врегулювання взаємовідносин сторін, що склалися у спірних правовідносинах, підстави для укладення договору на послуги з перерозподілу (перекидання) водних ресурсів до Кресівського водосховища в редакції Позивача за рішенням суду відсутні.
Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги: «…При розгляді справи суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що дії Відповідача із забору води з Кресівського водосховища не належить до спеціального водокористування, оскільки саме підприємство Відповідача здійснює перекачування води з Кресівського до Південного водосховища, на підставі чого дійшов висновку, що ці дії відповідають терміну - перерозподіл водних ресурсів (ч. 3 ст. 48 ВК України).
Однак, даний висновок не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 48 ВК України не належить до спеціального водокористування саме подача (перекачування) води водокористувачам у маловодні регіони.
Доцільно зауважити, що при реалізації альтернативної схеми наповнення Південного водосховища у частині «Кресівське водосховище - 33 канал – Південне водосховище», Відповідач не здійснює подачу (перекачування) води іншим водокористувачам, оскільки об`єми забраної води використовуються виключно для його власних потреб у своїй господарській діяльності.
Крім того, Відповідач здійснює забір води з джерела водопостачання (Кресівського водосховища), яке знаходиться у межах м. Кривого Рогу (маловодний регіон) та, яке наповнює підприємство Позивача за допомогою водогосподарських систем.
Таким чином, висновок суду першої інстанції у частині визначення дій Відповідача із вилучення водних ресурсів з Кресівського водосховища такими, що не належать до спеціального водокористування, не відповідає дійсності.
Суд першої інстанції всупереч наявним у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що підприємство Позивача не здійснює перерозподіл водних ресурсів з Макортівського до Кресівського водосховища, з чим не можна погодитися виходячи з наступного.
На балансі Позивача перебуває комплекс будівель та споруд Макортівського гідровузла, шляхом належного утримання та обслуговування якого підприємство здійснює акумуляцію водних ресурсів та підтримання водності Макортівського водосховища, відповідно до його проектних відміток. Саме завдяки діям Позивача було забезпечено необхідний обсяг водних ресурсів Макортівського водосховища, який дозволи здійснювати перекидання води у маловодний регіон м. Кривий Ріг до Кресівського водосховища, чим забезпечив стабільне питне водопостачання в умовах надзвичайної ситуації.
Відповідно до приписів ст. 1 ВК України, перерозподіл водних ресурсів – подача (перекачування) води з одного річкового басейну в інший або в межах одного річкового басейну для забезпечення потреб у водних ресурсах водокористувачів маловодних регіонів.
З даного визначення слідує, що перерозподілом водних ресурсів є переміщення (перекачування) водних ресурсів саме для забезпечення потреб водокористувачів у маловодних регіонах.
Первинні водокористувачі - це ті, які мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води, а також отримують воду з каналів зрошувальних і осушувальних систем, водосховищ, ставків, водогосподарських систем, каналів та водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів. (ч. 2 ст. 42 ВК України).
Позивач здійснює переміщення водних ресурсів з одного водного об`єкту (Макортівського водосховища) до іншого (Кресівського водосховища) в межах одного річкового басейну за допомогою водогосподарських систем (комплекс будівель та споруд Макортіського гідровузла), а також забезпечує утримання рівня води у Кресівському водосховищі, шляхом переміщення водних ресурсів до нього та утримання води у ньому за допомогою комплексу будівель та споруд Кресівської греблі. Зазначені дії надають можливість первинному водокористувачу, в особі Відповідача, здійснювати забір води власними пристроями (насосами) та вилучати воду з Кресівського водосховища для наповнення Південного водосховища, де розташований Радушанський водопровідний комплекс Відповідача, за допомогою якого останній і здійснює виробництво питної води, як основний вид діяльності.
Додатково повідомляємо, що протоколом позачергового засідання №9 від 16.06.2023 року Криворізької міської комісії з питань ТЕБ та НС затверджено альтернативну схему з наповнення Південного водосховища та зобов`язано підприємство Відповідача впровадити дану модель використання водних ресурсів з метою подальшого виробництва питної води (як підприємство централізованого водопостачання), а підприємство Позивача забезпечити технічну можливості подачі (перекачування) води за рахунок Макортівського водосховища в обсязі не менше 5 млн. куб. м. на місяць, як підприємство, яке забезпечує перекидання води у маловодні регіони.
На виконання вищевказаного завдання, з метою забезпечення перекидання води до маловодного регіону, Позивачем утворено із працівників спеціальні бригади відповідальні за комплексне обслуговування та ремонт пристроїв та обладнання, які задіяні у наданні даних послуг. У зв`язку із викладеним Позивачем понесено витрати на забезпечення процесу перекидання водних ресурсів.
Крім того, відповідно до затвердженої протоколом позачергового засідання №9 від 16.06.2023 року Криворізької міської комісії з питань ТЕБ та НС альтернативної схеми наповнення Південного водосховища на балансі Позивача перебуває гідротехнічна споруда - 33 канал (протяжністю 16,5 км). Оскільки, передача в оренду даної гідроспоруди заборонена Законом (абз. 20 п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), обов`язок з її утримання та оплати земельного податку під нею, лежить виключно на підприємстві Позивача
Таким чином, Позивач несе прямі витрати на забезпечення перекидання води до маловодного регіону та забезпечує подальшу реалізацію схеми наповнення Південного водосховища, чим надає можливість єдиному водокористувачу в особі Відповідача, займатися виробництвом питної води та отримувати відповідний прибуток.
Підсумовуючи вищевикладене, можемо дійти висновку, що відповідно до норм чинного законодавства саме Позивач здійснює перекидання води у маловодний регіон для єдиного водокористувача в особі Відповідача, а отже відносини між сторонами врегульовані ст. 42 ВК України. …» як такі, що побудовані на власному, помилковому тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державного промислового підприємства “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ” на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного промислового підприємства “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 у справі №904/2029/24 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн покласти на Державне промислове підприємство “КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ”.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.03.2025

Головуючий суддя                                                            М.О. Дармін

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                          О.В. Чус