УХВАЛА
 
20 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 2-1923/10
провадження № 61-17538ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабітех» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2010 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС І КО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабітех», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
20 березня 2024 року ТОВ «Лабітех» вперше подало касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2010 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення копії ухвали, а саме: заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази (оригінал конверту, копії матеріалів справи тощо) з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку та термінів видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.
Верховний Суд встановив строк для усунення недоліків тривалістю не більше десяти днів з моменту отримання копії ухвали.
Копія ухвали від 12 квітня 2024 року отримана ТОВ «Лабітех» 02 травня 2024 року, а також доставлена до електронного кабінету ТОВ «Лабітех» 30 травня 2024 року о 23 год 10 хв.
Станом на 03 липня 2024 року заявник вимоги ухвали Верховного Суду від 12 квітня 2024 року не виконав, недоліки касаційної скарги не усунув, тому ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2024 року касаційну скаргу повернуто заявнику.
30 грудня 2024 року ТОВ «Лабітех» через підсистему «Електронний суд» вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2010 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, з пропуском строку на касаційне оскарження, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення та закрити провадження у справі в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю літ. Р-4, загальною площею 1 079,7 кв м, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Індустріальна, 3, що належить ТОВ «Лабітех», в задоволенні вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 квітня 2008 року № 12/08-3 у сумі 899 849,64 грн - відмовити.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження представникТОВ «Лабітех» вказує, що копію оскаржуваної постанови не отримував, оскільки у грудні 2023 року вибув до Вірменії в зв`язку з сімейними обставинами, а повернувся в Україну у березні 2024 року. Постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року отримав лише 21 грудня 2024 року. На підставі наведеного та зупинення господарської діяльності підприємства у зв`язку з воєнним станом вважає, що строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин та просить його поновити.
Заявник до касаційної скарги додав копію довідки від 02 грудня 2022 року № 1611-7001650591 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а також наказ ТОВ «Лабітех» від 24 лютого 2022 року № 1 «Про зупинення господарської діяльності підприємства під час воєнного стану».
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (DE GEOUFFRE DE LA PRADELLE v. FRANCE, № 12964/87, § 59, ЄСПЛ, від 16 грудня 1992 року).
Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Проте право на повторне звернення до суду після повернення касаційної скарги не є самостійною підставою поновлення строку касаційного оскарження.
Разом з тим, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник не обґрунтував та не надав належних доказів того, що саме йому перешкоджало оскаржити судові рішення в межах встановленого строку на касаційне оскарження, оскільки заявником не зазначено причин, за яких не було усунути недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, доказів неотримання (несвоєчасного отримання) оскарженої постанови апеляційного суду знову не надає, не зазначає об`єктивних перешкоди для отримання оскарженої постанови з власної ініціативи в розумний строк. При цьому 20 березня 2024 року ТОВ «Лабітех»вперше подало касаційну скаргу, тому суд відхиляє доводи про отримання оскарженої постанови лише 21 грудня 2024 року.
За таких обставин вказані скаржником підстави для поновлення строку не є поважними. 
За таких обставин заявнику слід навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень і, зокрема, зазначити обставини, що унеможливили вчасне усунення недоліків касаційної скарги, поданої вперше, надати належні докази на підтвердження викладених заявником підстав для його поновлення.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати ТОВ «Лабітех» строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 260, 389, 390, 393 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабітех» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2010 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року залишити без руху.
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки передбачені статтею 393, 394 ЦПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                      Є. В. Краснощоков