ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/714/25 Справа № 202/254/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Драгомерецької А.О.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника боржника  ОСОБА_1 — адвоката Терещенка Дмитра Володимировича на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича щодо визнання неправомірним звіту про оцінку нерухомого майна, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_2 ,–

ВСТАНОВИЛА:

       У січні 2024 року  ОСОБА_1  звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. щодо визнання неправомірним звіту про оцінку нерухомого майна (т. 1 а.с. 1-11).
       В обґрунтування скарги зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №261/36/14-ц виданого 05.03.2021 року Петровським районним судом міста Донецька з приводу стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в солідарному порядку, на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 14 673 доларів США 25 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5 213 доларів США 41 центів, пені за невиконання кредитного зобов`язання в сумі 200 000,00 грн та три відсотки річних в розмірі 20 870,21 грн, а також по 1 720,50 грн з кожного – витрати по сплаті судового збору. 
14 листопада 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області замінив стягувача ПАТ "Родовід Банк" на його правонаступника ТОВ "Вердикт Капітал". 
16 листопада 2023 року ТОВ «Оцінка преміум стандарт» складений Звіт про оцінку нерухомого майна – однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість квартири складає 689 646 гривень, без урахування ПДВ. 
Вважає, що висновок до звіту про оцінку майна є неправомірним, оскільки складений з порушенням законодавства України, так як суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Оцінка преміум стандарт» (його уповноважений представник) не ознайомлювався з об`єктом оцінки - однокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , що підтверджується: - відсутністю у висновку до звіту про оцінку майна доказів того, що суб`єкт оціночної діяльності оглядав об`єкт оцінки; - відсутністю відомостей про реальну неможливість особистого огляду об`єкта дослідження. Суб`єктом оціночної діяльності зроблено застереження, що він не має доступу до об`єкта оцінки із посиланням на відсутність такого доступу у Замовника оцінки – приватного виконавця.
       Враховуючи викладене вище, скаржник просила суд визнати неправомірним звіт від 16 листопада 2023 року про оцінку нерухомого майна — однокімнатної квартири  АДРЕСА_2 , складений ТОВ “Оцінка преміум стандарт”, відповідно до якого ринкова вартість квартири складає 689 646 грн, без урахування ПДВ. 
       Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця Канцедал О.О., визнання недійсним звіту про оцінку нерухомого майна — відмовлено (т. 1 а.с. 246-249).
       Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник  ОСОБА_1  — адвокат Терещенко Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу  ОСОБА_1  в повному обсязі (т. 2 а.с. 1-12, 33-45).
       Учасники справи не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Так, судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з огляду на таке.
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/4422/19 від 14.11.2024 року, яка оприлюднена за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/85656229 судом встановлено, що 26.03.2014 року Петровським районним судом м. Донецька ухвалено рішення по справі №261/36/14-ц (провадження 2/261/430/14) за позовом ПАТ"Родовід Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Д002/АА-050.07.1.
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 року, позовні вимоги задоволено частково та з відповідачів, в солідарному порядку, на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 14 673 доларів США 25 центів, заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 5 213 доларів США 41 центів, пені за невиконання кредитного зобов`язання в сумі 200 000,00 грн та три відсотки річних в розмірі 20 870,21 грн, а також 1 720,50 грн - витрати по сплаті судового збору. Рішення набрало законної сили 13.05.2014 року.
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/4422/19 від 14.11.2019 року замінено стягувача ПАТ "Родовід Банк" на його правонаступника ТОВ "Вердикт Капітал".
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/4422/19 від 17.02.2021 року, яка оприлюднена на посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/94948466 Краснолиманський міський суд Донецької області видав дублікат виконавчого листа на виконання рішення Петровського районного суду м. Донецька від 26.03.2014 року зміненого рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 року, за яким з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в солідарному порядку, на користь ПАТ "Родовід Банк" стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 14 673 доларів США 25 центів, заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 5 213 доларів США 41 центів, пені за невиконання кредитного зобов`язання в сумі 200 000,00 грн та три відсотки річних в розмірі 20 870,21 грн, а також по 1 720,50 грн з кожного - витрати по сплаті судового збору, поновивши ТОВ "Вердикт Капітал", пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №68415018 від 28.01.2022 року – приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №261/36/14-ц виданого 05.03.2021 року Петровським районним судом міста Донецька з приводу стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в солідарному порядку, на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14 673 доларів США 25 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5 213 доларів США 41 центів, пені за невиконання кредитного зобов`язання в сумі 200 000,00 грн та три відсотки річних в розмірі 20 870,21 грн, а також по 1 720,50 грн з кожного – витрати по сплаті судового збору.
Постановою від 10.11.2023 року у виконавчому провадженні №68415018 описано та арештовано майна боржника.
Постанова від 10.11.2023 року призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №68415018.
16 листопада 2023 року ТОВ «Оцінка преміум стандарт» складений Звіт про оцінку нерухомого майна – однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість квартири складає 689 646 (шістсот вісімдесят девять тисяч шістсот сорок шість) гривень, без урахування ПДВ.
       Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що скаржниця ОСОБА_1 не вчиняла визначених чинним законодавством дій на спростування оцінки майна в оспорюваному звіті, зокрема, не заявляла клопотань про проведення рецензування звіту про оцінку майна, оскільки у разі незгоди з результатами оцінки майна, вона мала право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна. Крім того, ОСОБА_1 вважаючи, що ринкову оцінку її квартири занижено, не надала суду відомостей щодо альтернативних варіантів вартості її нерухомого майна чи порівнянь із аналогічною нерухомістю. Дії приватного виконавця щодо визначення вартості майна боржника вчинені відповідно до вимог Закону, а визначення вартості цього майна здійснено належним суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання з дотриманням встановленої процедури.
       Проте, колегія суддів не в повній мірі може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).
Згідно з пунктами 6, 15, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження №12-18гс18) зроблено висновок, що «чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону №2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц (провадження №14-187цс19) зазначено, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18/4440/16 (провадження №11-1200апп18).
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Таким нормативно-правовим актом з оцінки майна, зокрема є Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, з наступними змінами (далі – Національний стандарт №1).
Відповідно до пункту 1 Національний стандарт №1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
Пункт 50 Національного стандарту №1 передбачає, що проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється:
- ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка;
- визначення бази оцінки;
- подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.
Згідно з приписами пункту 51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності:
- укладення договору на проведення оцінки;
- ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки;
- ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів;
- вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування;
- узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів;
- складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки;
- доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Відповідно до пункту 56 Національного стандарту №1 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі №211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі №2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі №753/3055/18, тощо.
Водночас як встановлено судом першої інстанції, згідно оскаржуваного Звіту про оцінку нерухомого майна, оцінювачем було викладено письмову заяву про якість використаних вихідних даних та відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки згідно яких якість використаних у справжній роботі вихідних даних і іншої інформації, що стосується оцінюваного об`єкта, визнане ним необхідним і достатнім для забезпечення вірогідності й об`єктивності оцінки; в той же час зауважено, що Замовник оцінки ( в рамках виконавчого провадження ВП №68415018, Постанова про опис та арешт майна боржника від 10.11.2023 року) сам не має можливості потрапити до об?єкта оцінки та в свою чергу не мав можливості представити доступ до об?єкту оцінки оцінювачу. В той же час в рамках виконання роботи з огляду про відсутність натурного обстеження квартири (оцінювач мав можливість обстежити тільки будинок та під?їзд, в якому розташована квартира) ним не були використані корегування на технічний стан, якість ремонту та оздоблення квартири в рамках встановлення ринкової вартості об?єкта оцінки порівняльним методом та були застосовані аналоги порівняння, розташовані в будинках подібного типу до об?єкта оцінки, приблизно одного року побудови, розташовані на одній вулиці або поблизу.
При цьому суд першої інстанції вказав, що скаржниця ОСОБА_1 не вчиняла визначених чинним законодавством дій на спростування оцінки майна в оспорюваному звіті, зокрема, не заявляла клопотань про проведення рецензування звіту про оцінку майна, оскільки у разі незгоди з результатами оцінки майна, вона мала право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна.
Крім того, ОСОБА_1 вважаючи, що ринкову оцінку її квартири занижено, не надала суду відомостей щодо альтернативних варіантів вартості її нерухомого майна чи порівнянь із аналогічною нерухомістю.
Водночас з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, вважає їх необґрунтованими та передчасними.
Так, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції, враховуючи зазначені оцінювачем у Звіті зауваження стосовно того, що замовник оцінки (в рамках виконавчого провадження ВП №68415018, Постанова про опис та арешт майна боржника від 10.11.2023 року) сам не має можливості потрапити до об?єкта оцінки та в свою чергу не мав можливості представити доступ до об?єкту оцінки оцінювачу, не було встановлено за яких саме обставин приватний виконавець не мав можливості потрапити до об?єкта оцінки та в свою чергу не мав можливості представити доступ до об?єкту оцінки оцінювачу.
З постанови про опис та арешт (коштів) боржника від 09.11.2023 року такі відомості відсутні, а лише зазначено, що опис проводився за технічною документацією без входження до приміщення, при цьому, в постанові не зазначено причини неможливості здійснення до приміщення, яке є об`єктом оцінки.
З копії виконавчого провадження наявної в матеріалах справи також не можливо встановити такі причини. Крім того, з вказаних копій також не вбачається, що приватним виконавцем здійснювались такі дії, однак існували об`єктивні причини неможливості огляду такого об`єкту.
Разом з тим, колегія суддів, наголошує, що обов`язок оцінювача щодо здійснення особистого огляду об`єкта оцінки прямо передбачений чинним законодавством, при цьому обґрунтованих, вмотивованих та аргументованих міркувань щодо неможливості особистого огляду об`єкта оцінки судом апеляційної інстанції не встановлено.
Колегія суддів акцентує, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає в дослідженні оцінювачем вихідних даних (кількісних, якісних показників) та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та в особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, що в кінцевому результаті безпосередньо може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого майна за заниженою/завищеною ціною, а відтак і на достовірність та об`єктивність оцінки майна. У свою чергу замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19), де Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.
Від встановлення конкретних обставини справи, з урахуванням доводів скаржника, а саме, дотримання суб`єктом оціночної діяльності при проведенні оцінки майна боржника, зокрема пунктів 51, 56 Національного стандарту № 1 залежить правильність вирішення спору.
Отже, судом першої інстанції вищевказаного враховано не було, а тому суду апеляційної інстанції належить належно оцінити проведену незалежну оцінку майна (що відображена у Звіті про оцінку майна) на предмет дотримання/недотримання виконавцем вимог статтей 9, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 1, 50, 51, 56 Національного стандарту №1, тощо.
Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції при поданні скарги боржник вказувала на недоліки проведення оцінки.
Водночас зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом першої інстанцій поза увагою дослідження залишилося питання щодо наявності/відсутності недоліків проведення оцінки, на які посилався скаржник, та не встановлювались, чи впливають такі недоліки на результат оцінки.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачене право боржника на оскарження результатів незалежної оцінки майна безпосередньо до суду, а відтак подання скарги до суду є проявом принципу диспозитивності.
Водночас, у разі незгоди з незалежною оцінкою майна, вказаний Закон не покладає імперативно безваріантну дію як то рецензування Звіту про незалежну оцінку майна та не спростовує того факту, що оцінка була здійснена з порушенням, а саме без огляду об`єкта, що спростовує вказані висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а саме статтей 9, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 1, 50, 51, 56 Національного стандарту №1, а також статтей процесуального права щодо розгляду скарги з наданням оцінки обставинам, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та аргументам учасників справи, у зв`язку з чим суд дійшов передчасних висновків про відсутність підстав для задоволення скарги.
Згідно з п. 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки судом першої інстанції неправильно було встановлені фактичні обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про задоволення скарги у даній справі.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,–

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу представника боржника  ОСОБА_1 — адвоката Терещенка Дмитра Володимировича — задовольнити.
       Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року — скасувати з ухваленням нового рішення.
Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича щодо визнання неправомірним звіту про оцінку нерухомого майна, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_2 — задовольнити.
Визнати недійсним звіт від 16 листопада 2023 року про оцінку нерухомого майна — однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , складений ТОВ “Оцінка преміум стандарт”, відповідно до якого ринкова вартість квартири складає 689 646 грн, без урахування ПДВ.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

                                                                                Т.П. Красвітна