ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року	Львів	Справа № 500/4984/24 пров. № А/857/27142/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року  у справі № 500/4984/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання протиправним та скасування рішення, 

місце ухвалення судового рішення  	м.Тернопіль	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Чепенюк О.В.	
дата складання повного тексту рішення	10.10.2024	
                                                 ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
09.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому з урахуванням нової редакції позовної заяви (а.с.47-55) просить: 
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №526 від 19.07.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки, починаючи з дати, за шість місяців, що передують даті звернення до суду, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року  у справі № 500/4984/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №526 від 19.07.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016, 2017, 2018 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016, 2017, 2018 роки, починаючи з 09.02.2024, з урахуванням раніше проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.). 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції  відповідачі звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказують, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційних скарг вказують, що з 20.12.2006 позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII із врахуванням норм Закону №1058-IV. Виплата пенсії була припинена з 03.05.2007 у зв`язку з працевлаштуванням позивача. 
Досягнувши пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV, ОСОБА_1 звернулася з заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV. З 16.05.2019 на підставі поданої заяви позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час перерахунку попереднього виду пенсії.
Вважає, що підстав для проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2016, 2017, 2018 роки, відсутні, оскільки положення    статті 40 вказаного Закону    застосовуються саме при призначенні пенсії, а не її перерахунку через переведення на інший вид пенсії.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалася, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційних  скарг відповідачі повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційних скарг до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Про розгляд апеляційних скарг позивач повідомлена шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційних скарг до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17 сформулювала висновок, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку    Закону №1788-XII, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі    Закону №1058-IV    має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою    статті 45 Закону №1058-IV. 
Як наслідок, при обчисленні розміру пенсійної виплати орган Пенсійного фонду України має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області. З 20.12.2006 їй призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі по тексту іменовано- Закон №1788-XII), (а.с.154). Виплата пенсії була припинена з 03.05.2007 у зв`язку з працевлаштуванням позивача. 
16.05.2019 позивач звернулася в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.19-32, 72 зворот-79).
З 16.05.2019 ОСОБА_1 за поданою заявою призначено пенсію за віком відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі по тексту постанови іменовано -Закон №1058-IV), при обчисленні якої застосовано показник середньої заробітної плати на 2017 рік: за 2014-2016 роки, з якої сплачено страхові внески із застосуванням коефіцієнта збільшення середньої заробітної плати 1,17, що становить 4404,35 грн (а.с.89, 92 зворот – 95, 135-136).
ОСОБА_1 11.07.2024 звернулася з двома заявами про призначення (перерахунок) пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три попередні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2016-2018 роки (а.с.137, 139-152).
По одній із заяв (поданій за встановленою формою) рішення приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, визначеним за принципом екстериторіальності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №526 від 19.07.2024 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та в застосуванні показника середньої заробітної плати, який враховується під час призначення пенсії (а.с.138).
Рішення обґрунтоване тим, що з 16.05.2019 заявницю переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до    Закону №1058-IV. При переведенні з одного виду пенсії на інший застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення  (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Підстав для врахування іншого показника середньої заробітної плати немає. 
Інша заява від 11.07.2024 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, на яку надана відповідь як на звернення, листом №6353-6178/Ж-02/8-1900/24 від 25.07.2024. Позивача повідомило, що їй виплачувалась пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1058-IV, з урахуванням Закону №1788-XII. З 16.05.2019 на підставі поданої заяви переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. На даний час пенсію обчислено із показника середньої заробітної плати (доходу) 7994,47 грн (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796). Вказано, що оскільки пенсія позивачу уже призначалась раніше, тому при переході на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку пенсії (а.с.153).
Не погодившись з відмовою відповідачів обчислити розмір пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016, 2017, 2018 роки, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною другою  статті 19 Конституції  Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно із  ст. 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до преамбули  Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону.
У  ст. 9 Закону №1058-ІV  зазначено, що відповідно до цього  Закону  в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-ІV  передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою  статті 45 Закону №1058-ІV  встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1  ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом ч. 3  ст. 45 Закону №1058-ІV  переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1  ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3  ст. 45 Закону №1058-ІV  щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Зазначені висновки Верховного Суду збігаються з правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до  Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до  Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою  статті 45 Закону №1058-IV.
Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.
У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивачу з 20.12.2006 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до  Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до  Закону №1058-ІV  вона звернулася вперше 16.05.2019.  Із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три попередні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, позивач звернулася 11.07.2024 р., позаяк при призначені пенсії за віком у 2019 році відповідачем не було взято показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три попередні роки, що передують року звернення за призначенням вказаної пенсії.
Тому суд першої  інстанції дійшов вірного висновку,  що в цьому випадку        мало місце призначення іншої пенсії (за віком) за іншим  законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного  Закону  відповідно до частини третьої  статті 45 Закону №1058-IV.
Такого ж висновку у схожій ситуації Верховний Суд дійшов, зокрема, у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, 27 листопада 2024 року у справі № 560/11681/23.
З урахуванням наведеного, позивач має право на нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до  Закону №1058-IV  із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2016-2018 роки.  
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року  у справі № 500/4984/24   залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос